Справа № 359/12110/25
Провадження № 2/359/1555/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

08 червня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Бокей А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив :
13 жовтня 2025 року представник позивача Попов Є.В. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі по тексту – АТ «Таскомбанк») заборгованість станом на 01 травня 2025 року за заявою - договором № 3806515-047 про надання кредиту від 24 листопада 2023 року, яка становить 57 745, 20 грн., а також понесені судові витрати. 
Вимоги обґрунтовано тим, що 24 листопада 2023 року між АТ «Таскомбанк» та  ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Зручна готівка Максимум». Відповідно до вищевказаної заяви-договору позивач надав відповідачу грошові кошти на власні потреби в розмірі 50 000, 00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий в АТ «Таскомбанк» зі строком кредитування 36 місяців, процентною ставкою 0,01% річних, комісією за обслуговування кредиту 1,9% щомісячно, що складає 950, 00 грн.. 
ОСОБА_1 неналежним чином виконує кредитне зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2025 року за заявою - договором № 3806515-047 про надання кредиту від 24 листопада 2023 року, яка становить 57 745, 20 грн., яка складається з : заборгованість по тілу кредиту (прострочена) 44 440, 81 грн., заборгованість за процентами (прострочена) 4, 39 грн., заборгованість по комісії – 13 300, 00 грн.. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для реалізації процесуальних прав.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, разом з позовною заявою, представник заявив клопотання, яким просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не направив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи ін тересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Судом встановлено, що 24 листопада 2023 року АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Зручна готівка Максимум» за № 3806515-047. Відповідно до вищевказаної заяви-договору позивач надав відповідачу грошові кошти на власні потреби в розмірі 50 000, 00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий в АТ «Таскомбанк» за № НОМЕР_1 зі строком кредитування 36 місяців, процентною ставкою 0,01% річних, комісією за обслуговування кредиту 1,9% щомісячно, що складає 950, 00 грн.. 
Відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту, чим підтверджено ознайомлення з умовами кредитування. Зі змісту вказаного паспорту вбачається, що сторонами було погоджено основні умови кредитування, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичаль-никові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати належних йому процентів.
Відповідно ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Відповідачем не надано доказів припинення строку дії кредиту, доказів неправомірного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом. Судом встановлено, що відповідач не оспорювала укладений між нею та позивачем кредитний договір та з позовом до суду про визнання його недійсним, в цілому або в його частині, не зверталась. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
Отже, в силу вказаної вище презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) правомірність положень цього договору презюмується.
Так, у кредитному договорі сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки.
З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує кредитне зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2025 року за заявою - договором № 3806515-047 про надання кредиту від 24 листопада 2023 року, яка становить 57 745, 20 грн., яка складається з : заборгованість по тілу кредиту (прострочена) 44 440, 81 грн., заборгованість за процентами (прострочена) 4, 39 грн., заборгованість по комісії – 13 300, 00 грн.
Докази повного або часткового погашення відповідачем наявної заборгованості під час перебування справи в суді відсутні та сторонами про такі обставини не повідомлено, відтак позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» слід стягнути заборгованість в розмірі 44 445, 20 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту (прострочена) 44 440, 81 грн. та заборгованості за процентами (прострочена) 4, 39 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості з комісії в розмірі 13 300, 00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно додатку 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
На підставі ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту у вигляді помісячної комісії є нікчемними відповідно вимог ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Заява – договір № 3806515-047 про надання споживчого кредиту підписана між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 та паспорт споживчого крежиту, не містять зазначення переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, за які банком встановлена комісія в розмірі 1,9% щомісячно (950, 00 грн.) пов`язана з наданням кредиту, а тому позивачем не доведено наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вказаного кредитного договору.
Враховуючи наведене, положення договору щодо обов`язку відповідача сплачувати комісію, пов`язану з наданням кредиту є нікчемним відповідно вимог ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та, відповідно, задоволенню не підлягають.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 січня 2024 року в справі 727/5461/23, від 09 жовтня 2024 року в справі 582/202/22.
Відтак, вимоги АТ «Таскомбанк» про стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості з комісії в розмірі 13 300, 00 грн. не підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом АТ «Таскомбанк» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн.. Наведене підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України за № 2162663411 від 12 серпня 2025 року.
Позовні вимоги задоволено частково, а саме на 76, 97 % (44 445, 20/ (57 745, 20)/100)), у зв`язку з чим з  ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» слід стягнути судові витрати у розмірі 1864, 52 коп. ((2422, 40/ 100) х 76, 97 %). 
Враховуючи наведене та керуючись ст. 2, 10-13, 76-82, 133, 141, 223, 259, 264, 265, 273, 280, 353, 354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість станом на 01 травня 2025 року за заявою-договором № 3806515-047 від 24 листопада 2023 року в розмірі 44 445 (сорок чотири тисячі чотириста сорок п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таском-банк» судовий збір у сумі 1864 (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) гривні 52 (п`ятдесят дві) копійки.
В задоволені іншої частини вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 – відмовити.
Відомості про позивача: Акціонерне товариство «Таскомбанк» (код ЄДРПОУ 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 30).
Відомості про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий 16 грудня 2006 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення суду виготовлено 08 червня 2026 року.
Суддя Яковлєва Л.В.