Справа № 587/5837/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №Z62.00503.003524998 від 04.01.2018 року у розмірі 46 916,95 грн. та судові витрати по справі.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 04.01.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Z62.00503.003524998, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі, у строки і на умовах, передбачених Договором.
У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, припинила повертати наданий кредит, у зв`язку із чим виникла заборгованість. 
17.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №17112023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права грошової Вимоги до Боржників за кредитними договорами, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.00503.003524998 від 04.01.2018 у загальній сумі 46 916,95 грн з яких: 18 631,27 – заборгованість за основним боргом, 8 655,21 грн – заборгованість за відсотками, 19 630,47 грн – заборгованість за комісіями.
Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 26.12.2025 року відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися, а тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже позивач так само несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 04.01.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Z62.00503.003524998. За умовами укладеного договору відповідач отримала у кредит на поточні потреби кошти в сумі 25 448,00 грн, строком на 36 місяців, змінюваною процентною ставкою -15%, з поверненням коштів у термін визначений графіком щомісячних платежів. (а.с.5-6)
Відповідно до п.2.1 договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 4 дня/числа кожного місяця, згідно з Графіком платежів.
Згідно з п.2.2 договору, погашення простроченої заборгованості за договором здійснюється шляхом списання банком з транзитного рахунку суми простроченої заборгованості.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту до договору №Z62.00503.003524998, в інформації щодо реальної річної процентної та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначена процентна ставка – 15% річних, плата за обслуговування кредитної заборгованості - 2,50% щомісячно від початкової суми кредиту, загальні витрати за кредитом – 32632,24 грн, реальна річна відсоткова ставка - 102,47840882%. (а.с.7-8)
Договір, паспорт споживчого кредиту, заява-анкета, заява про акцепт публічної оферти на укладення договору, заява на приєднання до договору добровільного страхування життя, підписані відповідачем особистим підписом.
Підписавши зазначені документи відповідач підтвердила, що ознайомлена з ними і погодилась із зазначеними в них істотними умовами кредитування.
Факт видачі кредитних коштів позичальнику/відповідачу підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту та зарахування коштів на відповідні рахунки на виконання умов укладеного договору (а.с.14), а також випискою про рух коштів по рахунку НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , за період з 04.01.2018 по 17.11.2023 року, з якої вбачається зарахування 04.01.2018 року суми кредиту, а також часткове погашення кредитної заборгованості відповідачем. (а.с.17-19)
Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.
А тому, суд вважає виписку за картковим рахунком позичальника/відповідача належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує як отримання останнім кредитних коштів, так і користування ними. 
Таким чином, встановлені вище обставини підтверджують факт укладання Договору про надання коштів у кредит, досягнення згоди з усіх істотних умов кредитування, факт видачі грошових коштів відповідачу згідно умов Договору, що свідчить про виникнення кредитних зобов`язань між сторонами, а також факт належного виконання первісним кредитором свого зобов`язання.
Будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. 
Натомість, відповідач своє зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх використання належним чином не виконала, допустивши прострочення грошового зобов`язання.
Згідно довідки-розрахунку за кредитним договором №Z62.00503.003524998 від 04.01.2018 року, станом на 17.11.2023 рік заборгованість склала 46 916,95 грн, з яких: заборгованість за основним боргом – 18 631,27 грн; заборгованість за відсотками – 8 655,21 грн, заборгованість за комісіями – 19 630,47 грн. (а.с.20)
17.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №17112023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права грошової Вимоги до Боржників за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.00503.003524998 від 04.01.2018 року.
На підтвердження правомірності переходу Права вимоги до матеріалів справи долучено: копію Договору факторингу №17112023 від 17.11.2023; платіжну інструкцію №20494 від 20.11.2023 про оплату за відступлення права вимоги за договором №17112023 від 17.11.2023; Витяг з реєстру боржників №2 до Договору факторингу №17112023 від 17.11.2023, згідно якого ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.00503.003524998 від 04.01.2018 року на загальну суму 46 916, 95 грн. (а.с.21-24)
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, правомірно набуло Право вимоги до відповідача за кредитним договором №Z62.00503.003524998 від 04.01.2018 року.
Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.11.2023 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Загальна заборгованість за кредитним договором №Z62.00503.003524998 від 04.01.2018 року становить 46 916,95 грн, з яких: заборгованість за основним боргом – 18 631,27 грн; заборгованість за відсотками – 8 655,21 грн, заборгованість за комісіями – 19 630,47 грн. 
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже позивач так само несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, обставини використання відповідачем кредитних коштів, що вбачаються з виписки по особовому рахунку, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості, вважає його правильним та обґрунтованим.
З наведених положень закону та встановлених обстави вбачається, що відповідач отримав кошти у кредит, але не повернув їх належним чином та не сплатив проценти. Відтак суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму заборгованості за договором кредиту у загальному розмірі 46 916,95 грн.
Щодо стягнення судових витрат по справі, то відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію №149414 від 05.12.2025 року про сплату позивачем судового збору у сумі 3028,00 грн. (а.с.4). З огляду на положення ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, то з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.
У задоволенні інших вимог позивача про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи слід відмовити за їх необґрунтованістю. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за Договором №Z62.00503.003524998 від 04.01.2018 року в розмірі 46 916 (сорок шість тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 95 копійок
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 28.04.2026 року.

Суддя       О.А. Степаненко