ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7453/24 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Грибан І.О.
судді:  Ключкович В.Ю.
Кузьмишина О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просила суд:
-визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не зарахування до стажу служби позивачки в Національній поліції України службу у податковій міліції, строк якої становить 20 років 1 місяць 23 дні;
-зобов`язати Національну поліцію України зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України її службу у податковій міліції, строк якої становить 20 років 1 місяць 23 дня;
-зобов`язати Національну поліцію України провести перерахунок і виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 в частині надбавки за стаж служби в Національній поліції України з моменту прийняття на службу до Національної поліції України та за час проходження служби в Національній поліції України з урахуванням її служби в податковій міліції, строк якої становить 20 років 1 місяць 23 дні.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 01.08.2001 по 24.09.2021 позивач проходила службу в органах податкової міліції України, вислуга років в органах податкової міліції становила 20 років 01 місяць 23 дні. Втім, відповідач на підставі ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» відмовив у зараховуванні вказаного періоду до вислуги років в органах податкової міліції до стажу служби позивача в органах Національної поліції України, зарахування якого має значення для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Позивач вважає не зарахування вказаного періоду протиправним, оскільки вважає, що служба в органах податкової міліції має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького та рядового складу, тому така служба підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги аналогічні запереченням на позовну заяву з посиланням на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 31.03.2020 по справі №520/2067/19. 
Позивачем подано відзив на позовну заяву, у якому остання заперечує проти задоволення апеляційної скарги та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивач у період з 01.08.2001 по 24.09.2021 проходила службу на посадах в органах податкової міліції. 
З 01.11.2023 по теперішній час проходить службу у Національній поліції України, що підтверджується послужним списком та трудовою книжкою .
Вислуга років в органах податкової міліції складає у календарному обчисленні - 20 років 01 місяць 23 дні.
Позивач звернулася з рапортом до керівника, у якому просила зарахувати в стаж служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в податковій міліції.
Листом Департаментом кадрового забезпечення Національної поліції України №921-2024 від 04.01.2024 позивача повідомлено, що для зарахування до стажу служби в поліції для виплати надбавки за стаж служби в поліції та визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки часу служби в органах податкової міліції правові підстави відсутні.
Не погодившись із не зарахуванням до вислуги років у поліції, наявної на момент переходу на службу у Національну поліцію України, вислуги років у податковій міліції, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виходячи з доводів апеляційної скарги та встановлених судом першої інстанції обставин колегія суддів зазначає, що ключовими у цій справі є питання правильного застосування норм матеріального права, які регулюють зарахування періодів служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, а також порядок обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, і правові наслідки такого зарахування для реалізації позивачем права на соціальне забезпечення.
Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до частин 1, 2 статті 59 цього Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною 1 статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частина 2 статті 78 цього Закону встановлює, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ (далі - Закон №509-ХІІ, який був чинний на момент проходження позивачем служби), податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
У статті 21 Закону № 509-XII, яка визначала повноваження податкової міліції, зазначено, що податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини і правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків; запобігає корупції та іншим службовим порушенням серед працівників державної податкової служби; збирає, аналізує, узагальнює інформацію щодо порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних з оподаткуванням.
Так, частиною першою статті 24 Закону №509-XII визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.
Окрім того, статтею 26 цього Закону було визначено, що держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05 липня 2012 року №5083-VI визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну податкову службу в Україні» серед іншого, доповнено Податковий кодекс України розділом XVIII-2 («Податкова міліція»).
Статтею 348 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції до 25 вересня 2021 року) було визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; запобігання і протидія корупції у контролюючих органах та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.
Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Пунктом 356.1. статті 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Крім того, відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, дія цього Статуту поширюється, зокрема, на осіб начальницького складу податкової міліції, які зобов`язані неухильно додержуватися його вимог.
Наведене свідчить про те, що законодавець не лише прирівняв порядок проходження служби в податковій міліції до служби в органах внутрішніх справ, але й поширив на таких осіб однаковий режим дисциплінарної відповідальності, що є складовою єдиного правового статусу служби.
Таким чином, системний аналіз наведених норм матеріального права, зокрема положень Закону №580-VIII, Закону №509-XII, Податкового кодексу України, а також Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дає підстави для висновку, що законодавець фактично прирівняв умови проходження служби, обсяг прав та обов`язків, а також гарантії соціального захисту осіб податкової міліції до відповідних елементів правового статусу осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, Верховним Судом у постановах від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20 та від 22 грудня 2022 року у справі №380/8659/20 зроблено висновок про те, що у випадках, коли законодавством передбачено поширення на відповідну категорію осіб порядку та умов проходження служби, встановлених для органів внутрішніх справ, така служба за своїм правовим статусом прирівнюється до відповідної служби і підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII.
Визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що служба в органах податкової міліції за своїм правовим статусом є тотожною службі в органах внутрішніх справ, а відтак відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.
Такий правовий висновок сформовано також у постанові Верховного Суду від 20 квітня 2026 року у справі №460/1349/24.
За таких обставин, відповідачем помилково не включено стаж проходження служби позивачем у податковій міліції до стажу служби в поліції.
Позивач, проходячи службу в органах податкової міліції, мала законні сподівання на врахування даного стажу при подальшому перебуванні на службі в Національній поліції України задля підтримання певного державного соціального забезпечення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж служби ОСОБА_1 у податковій міліції з 01.08.2001 по 24.09.2021 підлягає зарахуванню до стажу проходження служби у поліції, який відповідно до статті 78 Закону України «Про національну поліцію» дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.
Доводи апеляційної скарги про те, що служба в податковій міліції не передбачена вичерпним переліком, визначеним статтею 78 Закону №580-VIII, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони ґрунтуються на формальному тлумаченні цієї норми без урахування системного зв`язку із законодавством, яке регулювало правовий статус податкової міліції та прямо прирівнювало порядок проходження служби в ній до служби в органах внутрішніх справ.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а підстави його скасування відсутні.
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович 

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 20.05.2026р.)