Справа № 749/701/26
Номер провадження 1-кп/749/76/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року     м.Сновськ
Сновський районний суд Чернігівської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні в місті Сновськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026275480000037 від 11.05.2026, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2026 по обвинуваченню:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Старі Боровичі, Щорського (нині – Корюківського) району, Чернігівської області, маючого вищу освіту, не депутата, не одруженого, тимчасово не працюючого, не маючого на утриманні дітей, осіб з інвалідністю та осіб похилого віку, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Сторони кримінального провадження:
прокурор Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_3 
обвинувачений ОСОБА_2 
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 
потерпіла ОСОБА_5 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , близько 13 год. 00 хв. 10 травня 2026 року, перебуваючи поряд з будинком, за адресою АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, з мотивів особистих неприязних відносин, зумовлених конфліктом через поділ спадкових виплат зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , який виник на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій та бажаючи їх настання, завдав своєю лівою рукою один удар в область правої частини обличчя потерпілої ОСОБА_5 , яка в цей час стояла повернута обличчям навпроти нього.
У результаті умисних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді синця правої щічної ділянки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не спричинили розладу здоров`я.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
Отже, своїми умисними діями ОСОБА_2 відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» спричинив фізичне насильство відносно матері ОСОБА_5 , чим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.
Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_2 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що не спричинило розладу здоров`я, кваліфіковані як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
До обвинувального акту долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яка складена за участю захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачений зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку він визнає беззаперечно, згоден із встановленими обставинами, які викладені у обвинувальному акті та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку, а також йому роз`яснено, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні добровільно, що засвідчено його та захисника підписами на відповідній заяві.
Також, разом з обвинувальним актом надана заява потерпілої ОСОБА_5 , в якій зазначає, що згодна із встановленими органом досудового розслідування обставинами, які викладені у обвинувальному акті та згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, а також їй роз`яснені обмеження щодо оскарження вироку в апеляційному порядку.
Враховуючи надану сторонами кримінального провадження заяву про згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, прокурор, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 302 КПК України, в обвинувальному акті зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Особливості розгляду обвинувальних актів щодо кримінальних проступків у спрощеному провадженні регулюються ст. 381, 382 КПК України.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На виконання положень вказаної норми та ч. 2 ст. 382 КПК України суд не досліджує докази щодо обставин, які не заперечуються учасниками судового провадження.
З огляду на те, що обвинувачений та потерпіла не оспорюють встановлених досудовим розслідуванням обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згодні з розглядом обвинувального акта за їх відсутності, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає: щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебуває під наглядом у психоневрологічному та наркологічному кабінетах, не має на утриманні дітей, його вік, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та обставини, що обтяжує покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, рекомендаціям, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 , запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
У ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався та обранню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 107, 302, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 381, 382, 394 КПК України, суд, –

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з особливостями, передбаченими статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сновський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня отримання особою копії вироку.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1