ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року справа №200/7830/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. у справі № 200/7830/25 (головуючий І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №051330003779 від 05.09.2025 року по заяві ОСОБА_1 від 27.08.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити з 27.08.2025 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” за заявою від 27.08.2025 року; зарахувати до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою КМУ №202 періоди з 01.09.1999 по 20.05.2002 року, з 24.04.2024 року по 28.01.2025 року; зарахувати до страхового стажу період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року, з 20.01.2025 року по 28.01.2025 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №051330003779 від 05.09.2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням: до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою КМУ №202 періоди з 01.09.1999 по 20.05.2002 року, з 24.04.2024 року по 28.01.2025 року; зарахувати до страхового стажу період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року, з 20.01.2025 року по 28.01.2025 року.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що пільговий стаж позивача на підземних роботах становить 22 роки 6 місяців 11 днів.
Не враховано періоди згідно довідки від 19.06.2025 № 228, виданої ПРАТ «ШУ «Покровське», оскільки відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Оскільки до заяви було додано скановану копію довідки 19.06.2025 №228, неможливо ідентифікувати оригінал.
Не зараховано періоди з 01.09.1999 по 20.05.2002, оскільки відсутня довідка затверджена Додатком № 5 Порядку № 637.
До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2022 по 30.09.2022 оскільки відсутня сплата внесків відповідно до вимог статті 24 Закону №1058, при цьому за серпень і вересень відсутня інформація про нараховану заробітну плату.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
27.08.2025 позивач звернувся до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заява позивача від 27.08.2025 була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
05.09.2025 за результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 051330003779 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV, у зв`язку з відсутністю необхідних 25 років на роботах, що дають право на призначення пенсії незалежно від віку.
В рішенні зазначено наступне.
Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вік заявника 41 рік.
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 27.08.2025.
Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж на дату звернення становить 24 роки 6 місяців 19 днів.
Пільговий стаж на підземних роботах становить 22 рік 6 місяців 11 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
При обчисленні страхового стажу за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
До пільгового стажу, не враховано періоди згідно довідки від 19.06.2025 № 228, виданій ПРАТ « ШУ «Покровське», оскільки відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Оскільки до заяви було додано скановану копію довідки 19.06.2025 № 228, неможливо ідентифікувати оригінал.
Період з 24.04.2024 по 19.01.2025 до пільгового стажу зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Заявник - не працює.
За таких обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявнику в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV, у зв`язку з відсутністю необхідних 25 років на роботах, що дають право на призначення пенсії незалежно від віку.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів відповідача, що не враховано періоди згідно довідки від 19.06.2025 № 228, виданої ПРАТ «ШУ «Покровське», оскільки було додано скановану копію довідки, суд зазначає наступне.
Згідно з довідкою ПРАТ «ШУ «Покровське» від 19.06.2025 № 228 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працював повний робочий день на підземних роботах:
- у період з 05.10.2022 по 14.12.2022 за професією майстер гірничий дільниці ПР-7, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, згідно з постановою КМУ від 24.06.2016 № 461;
- у період з 15.12.2022 по 16.07.2023 за професією майстер гірничий дільниці ПР-7, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, згідно з постановою КМУ від 24.06.2016 № 461;
- у період з 17.07.2023 по 27.11.2024 за професією заступник начальника підземний дільниці ПР-7, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, згідно з постановою КМУ від 24.06.2016 № 461;
- у період з 28.11.2024 по 28.12.2024 за професією майстер гірничий підземний дільниці СК, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, згідно з постановою КМУ від 24.06.2016 № 461;
- у період з 29.12.2024 по 28.01.2025 за професією заступник начальника підземний дільниці ПР-7, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, згідно з постановою КМУ від 24.06.2016 № 461.
Дані професії підтверджені результатами атестації робочих місць: наказ №58/1 від 16.04.2017; наказ №134 від 28.11.2022.
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 вбачається, що позивача працював:
з 01.09.2012 року по 05.12.2022 в ДП “Дзержинськвугілля” на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем на підземній роботі;
з 15.12.2022 по 28.01.2025 в ПАТ “ШАХТОУПРАВЛІННЯ “Покровське” на посаді майстра гірничого підземного та заступника начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті.
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи, які не мають дефектів їх вчинення та наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею в шахті.
Як встановлено судом в період з 24.04.2024 по 28.01.2025, позивач працював за посадою «заступник начальника підземний дільниці ПР-7», що передбачена постановою КМУ від 31.03.1994 № 202.
За інформацією, яка міститься в «Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5)» спеціальний стаж позивача періоди роботи з квітня 2024 по січень 2025 обліковані за кодом ЗПЗ013А1, тобто у вказаний період часу позивач був безпосередньо зайнятий повний робочий день на підземних роботах.
Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Крім того, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 наявність уточнюючої довідки вимагається у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.
Враховуючи викладене, період роботи з 24.04.2024 по 28.01.2025 підлягає зарахуванню до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою КМУ №202.

Щодо доводів апелянта, що не зараховано періоди з 01.09.1999 по 20.05.2002, оскільки відсутня довідка затверджена Додатком № 5 Порядку №637, суд зазначає наступне.
Відповідно до диплому молодшого спеціаліста НОМЕР_3 , виданого 25.06.2003, Позивач у 2003 році закінчив Дзержинський гірничий технікум за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-технолога.
З матеріалів справи вбачається, що позивач з 21.05.2002 по 27.06.2002 працював за посадою «учень гірника підземного» «гірник підземний», що передбачена постановою КМУ від 31.03.1994 № 202.
Визначальним у цій справі є встановлення наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону №1058, періоду навчання позивача у Дзержинському гірничому технікумі.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, можливе в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.
Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону № 1788-XII.
Зокрема, підпунктом «д» пункту 1 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
На думку колегії суддів на підставі зазначеної норми права період навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах слід зараховувати до загального стажу.
Разом з цим відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону № 1788-XII час, що зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13, 14 цього Закону), законодавець пов`язує з перебуванням на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.
Інших випадків зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, наведена норма Закону №1788-XII не містить.
Також слід зазначити, що поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України від 23 травня 1991 року № 1060-XII «Про освіту» далі - Закон № 1060-ХІІ). 
Згідно із цим Законом до структури освіти входять, зокрема, вища і професійно-технічна освіта, та визначено види вищих навчальних і професійно-технічних начальних закладів.
За змістом статей 41, 43 Закону № 1060-ХІІ (в редакції чинній на момент навчання позивача) професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію; - Вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів, які не є вищими навчальними закладами (стаття 38 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).
Відповідно до ст. 38 Закону України від 10.02.1998 р. № 103/98-ВР "Про професійно-технічну освіту" (далі - Закон № 103/98-ВР), час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до ст. 17 Закону № 103/98-ВР заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно - технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Згідно ст. 18 цього Закону до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма;
училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Статтею 30 Закону № 103/98-ВР визначено, що зміст професійно-технічної освіти зумовлюється суспільними вимогами до рівня кваліфікації робітничих кадрів і визначається державними стандартами професійно-технічної освіти з кожної професії для підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах, зазначених у державному переліку професій.
Відповідно до статті 31 Закону № 103/98-ВР Державний перелік професій з підготовки кваліфікованих робітників у закладах професійної (професійно-технічної) освіти є нормативно-правовим актом, який визначає:
код секції (підсекції), код та назву розділу (група, клас, підклас) за Національним класифікатором України "Класифікація видів економічної діяльності" або номер групи загальних професій;
назву професії (професійну назву роботи) за Національним класифікатором України "Класифікатор професій";
належність робітничих професій (розряд, клас, категорія, група) для первинної професійної підготовки відповідно до атестаційного рівня закладу професійної (професійно-технічної) освіти, а також професійного (професійно-технічного) навчання на виробництві, у сфері послуг;
можливість перепідготовки за технологічно суміжною професією та підвищення кваліфікації у закладах професійної (професійно-технічної) освіти на виробництві, у сфері послуг.
Тимчасовий державний перелік професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 1998 р. №450 (втратив чинність внаслідок затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2007 р. №1117 Державного переліку професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах), в якому відсутня така професія як гірничий технік-технолог.
Відтак, колегія суддів вважає, що періоди навчання позивача у Дзержинському гірничому технікумі не можуть бути зараховані до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.
Аналогічна правова позиція виснувана Верховним Судом в постанові від 10.10.2019 у справі № 676/5212/17, а також у постанові Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2015 року по справі №227/2693/14.
Отже, в цій частині рішення місцевого суду підлягає зміні шляхом виключення із задоволених позовних вимог вказаних періодів.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2022 по 30.09.2022 оскільки відсутня сплата внесків відповідно до вимог статті 24 Закону №1058, суд зазначає наступне.
Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону № 1058-IV.
Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Враховуючи зазначене, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неоднаразово висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-а.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року, за умови нарахування заробітної плати за цей період, не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії. 
Таким чином, несплата страхувальником страхових внесків та єдиного соціального внеску не може слугувати підставою для не зарахування періодів з 01.01.2022 року по 31.07.2022 до страхового та пільгового стажу позивача.
За змістом частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. у справі № 200/7830/25 - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. у справі № 200/7830/25 – змінити, внаслідок чого в резолютивній частині:
- в абзаці третьому виключити період «з 01.09.1999 по 20.05.2002 року».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. у справі № 200/7830/25 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 14 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко