УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №282/850/25 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М. 
Категорія 91 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.
з участю секретаря
судового засідання Драч Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №282/850/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Романівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про оголошення фізичної особи померлою 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Марченко Руслан Григорович 
на рішення  Любарського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Носача В.М.
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду із заявою про оголошення її чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим. 
На обґрунтування заяви вказувала, що 12 жовтня 2002 року виконкомом Березівської сільської ради Любарського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
На виконання Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_6 10.11.2022 року був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 09 грудня 2022 року № 186-РС ОСОБА_7 було призначено на посаду старшого стрільця 3 відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , де останній і проходив військову службу.
В подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 за № 354, ОСОБА_6 був залучений до складу сил та засобів, що бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (здійснення заходів).
З 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 втратила мобільний зв`язок з своїм чоловіком ОСОБА_6 .
Зазначала, що 26.12.2022 ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до поліції. Відділенням поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області за заявою заявника було внесено відомості до ЄРДР № 12022060430000176.
Як з`ясувалося пізніше, 28 грудня 2022 року ОСОБА_6 , старший стрілець 3 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 виконував бойове завдання на підставі бойового розпорядження № НОМЕР_3 командира військової частини НОМЕР_4 від 20.10.2022 в районі населеного пункту Білогорівка, Луганської області.
Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 12:41 солдат ОСОБА_6 в складі підрозділу проводили наступальні (штурмові) дії поблизу населеного пункту Білогорівка, Луганської області, для зайняття нових рубежів оборони де виявили противника та нанесли вогневе ураження йому з наявних вогневих засобів. Противник відкрив мінометний вогонь у відповідь, внаслідок чого підрозділи під шквальним вогнем противника відступили. У результаті вогневого контакту з підрозділами російсько-окупаційних військ та можливого прямого влучання мінометного снаряду, солдат ОСОБА_6 , старший стрілець 3 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти.
За наслідками бойового зіткнення з підрозділами ворога та зникнення солдата ОСОБА_6 , командир 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_4 старший лейтенант ОСОБА_8 рапортом за №24200 доповів про подію вищому командуванню.
На підставі отриманого рапорту 28 грудня 2022 року пунктом 43 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 369 ОСОБА_6 , старшому стрільцю 3 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зник безвісти 28.11.2022 під час виконання службових (бойових) завдань, було призупинено виплату грошового забезпечення з 21.12.2022, знято з продовольчого забезпечення за пунктом «р» прим. 1 до норм № 15 з 28.12.2022 у зв`язку зі зникненням безвісти.
28 грудня 2022 ОСОБА_1 отримала від ІНФОРМАЦІЯ_4 сповіщення сім`ї № 35/ЗБ від 28.12.2022 про те, що її чоловік ОСОБА_6 зник безвісти 21.12.2022 в районі бойових дій біля н.п. Білогорівка Сєверодонецького району Луганської області при виконанні бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації.
Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування від 14.07.2023 солдата ОСОБА_6 , старшого стрільця 3 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що 28.12.2022, під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку Збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій, зник безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від проходження військової служби (добровільна здача в полон, дезертирство тощо).
Наказом №1416 від 20.07.2023 командира військової частини НОМЕР_1 року «Про підсумки спеціального розслідування за фактом зникнення солдата ОСОБА_6 в районі бойових дій» було додатково констатовано факт того, що 28.12.2022 близько 12:41 солдат ОСОБА_6 , в складі підрозділу проводили наступальні (штурмові) дії поблизу населеного пункту Білогорівка, Луганської області, для зайняття нових рубежів оборони де виявили противника та нанесли вогневе ураження йому з наявних вогневих засобів. Противник відкрив вогонь у відповідь, внаслідок чого підрозділи під шквальним мінометним вогнем противника відступили. У результаті вогневого контакту з підрозділами російсько-окупаційних військ солдат ОСОБА_6 , старший стрілець 3 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти.
Після закінчення штурмових дій солдата ОСОБА_6 ніхто з особового складу НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 не бачив, у персональному обліку санітарних та безповоротних (загиблих) втрат військової частини він не значиться.
З 28.12.2022 по теперішній час місце знаходження солдата ОСОБА_6 не відомо.
Організувати і провести пошукові заходи з метою виявлення вищевказаного військовослужбовця НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який внаслідок штурмових дій 28.12.2022 зник безвісти, не виявляється можливим внаслідок високої інтенсивності бойових дій у вищевказаному районі. Таким чином, старший стрілець 3 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , знаходячись в районі бойових дій поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області та виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, 28.12.2022 зник безвісти, що в свою чергу дає вагомі підстави вважати його загиблим від мінометного обстрілу.
Обставин та фактів, які б свідчили про ухилення від військової служби (добровільна здача в полон, дезертирство тощо) солдатом ОСОБА_6 не встановлено.
Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, територією активних бойових дій була і є вся територія смт. Білогорівка Лисичанської міської громади Сіверськодонецького району Луганської області з 24 лютого 2022 року.
Отже, саме з 28 грудня 2022 року (бойове зіткнення та мінометний обстріл) має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України.
Враховуючи, що військовослужбовець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зник безвісти захищаючи суверенітет та незалежність України, що підтверджено службовим розслідуванням, зазначає, що оголошення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим, необхідно заявнику для призначення одноразової грошової допомоги, а також для реалізації прав на оформлення спадкових прав та реалізацію особистих майнових та немайнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
На підставі викладеного просила задовольнити заяву про оголошення фізичної особи померлою.
Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи до уваги одні докази по справі і відхиляючи інші, суд повинен обґрунтувати мотиви їх прийняття чи відмови у їх дослідженні та здійснювати правову оцінку доказів відповідно до статті 89 ЦПК України. Але, на думку представника, в порушення вказаних норм ЦПК України, судом першої інстанції не було повно і об`єктивно досліджено всі обставини справи. 
Вказує, що місцевий суд при прийнятті оскаржуваного судового рішення грубо порушив приписи статті 263 ЦПК України, а також статті 264, 265 ЦПК України, так як не спростував та не зазначив, чому відхилив доводи та докази позивача, які норми матеріального права застосував при вирішенні спору, на підставі яких доводів та доказів відповідача відмовив у задоволенні позову, що вже само по собі є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та прийняття судом апеляційної інстанції нового рішення по справі. 
Вважає, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Як вбачається з рішення Любарського районного суду Житомирської області по справі № 82/850/25, що суд відмовив у задоволенні заяви, ґрунтуючись на постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024, яка встановлює, що шестимісячний строк має розпочинатися з моменту закінчення активних бойових дій на конкретній території, а не з дати зникнення. Оскільки бойові дії в Білогорівці тривають, строк ще не розпочався. Суд також відхилив посилання на попередні постанови Верховного Суду, які підтримували позицію заявника, оскільки вони суперечать новій позиції Великої Палати. 
Але приймаючи оскаржуване рішення по справі № 282/850/25 судом першої інстанції не було враховано, що постанова Великої Палати не має зворотної сили та не може застосовуватися до подій, що сталися до її прийняття. По-друге, суд не врахував конкретні обставини справи (зникнення сталося не просто під час війни, а безпосередньо під час мінометного обстрілу та штурмових дій), зокрема те, що зникнення сталося за обставин, що загрожують смертю, що дозволяє оголошувати особу померлою через шість місяців з дати зникнення. Формальне тлумачення суду першої інстанції норм права, фактично блокує будь-яку можливість отримати рішення до закінчення війни, суперечить принципам справедливості та правової визначеності, які є основою верховенства права. По-третє, можна стверджувати, що суд надмірно формально підійшов до тлумачення норм, не врахувавши соціальний контекст та права родини загиблого. Також звертає увагу на те, що інші заінтересовані особи не заперечували проти заяви, що може свідчити про відсутність суперечностей. 
Окрім того, суд неправильно тлумачив ч. 2 ст. 46 ЦК України, використовуючи поняття «закінчення активних бойових дій» замість «дати ймовірної смерті» та не врахував конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_6 зник безвісти під час безпосередньої участі у бойових діях, що є обставиною, що загрожує смертю. Це дає підставу застосовувати шестимісячний строк з дати зникнення (28.12.2022), а не чекати закінчення бойових дій. 
Вважає також, що суд не звернув увагу на те, що Велика Палата ВС у своїй постанові від 11.12.2024 не скасовувала можливості оголошення померлим до закінчення бойових дій, а лише уточнила порядок розрахунку строків. Посилання на попередні рішення ВС (від 26.02.2024 та 25.04.2024) були необґрунтовано відкинуті судом. Суд не взяв до уваги соціальний контекст справи та інтереси родини загиблого, не врахував, що родина загиблого потребує правового врегулювання своїх прав (спадкування, соціальні виплати), а відстрочка рішення на невизначений термін (до закінчення бойових дій) суперечить принципам справедливості та принципам цивільного судочинства в цілому. 
Звертає увагу, що місцевим судом порушено норми процесуального права, оскільки суд розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, одноособово суддею Носач В.М. з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання, але без участі присяжних, чим не дотримав порядку, передбаченого ст. 293 ЦПК України, оскільки у процесуальному аспекті розгляд справ окремого (непозовного) провадження проводиться судом колегіально, зокрема розгляд справи про оголошення особи померлою чи визнання її безвісно відсутньою. Порушення цієї вимоги є безумовною підставою для скасування судового рішення. 
Недотримання порядку розгляду цивільних, адміністративних справ та кримінальних проваджень порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Оскільки за змістом ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а юрисдикція їх поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, основну роль у забезпеченні ефективного захисту прав і свобод громадян на національному рівні відведено саме судам. 
Учасники справи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.
В судовому засіданні представник заявника доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву в повному обсязі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах передбачених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 28.12.2022 року зник безвісти при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області. Відповідно до змісту наказу №309 активні бойові дії на території смт. Білогорівка Лисичанської міської громади Сіверськодонецького району Луганської області розпочалися 24 лютого 2022 року та станом на поточний момент не завершені. Таким чином, станом на день розгляду справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_6 активні бойові дії ще не завершенні.
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 12 жовтня 2002 року виконкомом Березівської сільської ради Любарського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище – « ОСОБА_10 », що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , актовий запис №8.
Із свідоцтв про народження серії НОМЕР_6 , НОМЕР_7 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_3 , батьками дітей записані ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2022 №354 (місто Краматорськ) солдата ОСОБА_6 , відповідно до наказу командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 09 грудня 2022 року №186-PС призначеного на посаду старшого стрільця 3 відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_4 , який прибув із військової частини НОМЕР_8 АДРЕСА_1 , зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 13 грудня 2022 року.
26 грудня 2022 року ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області на підставі заяви ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР за №12022060430000176 за ч.1 ст.115 КК України. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 втратила зв`язок з її чоловіком ОСОБА_6 , який перебував у лавах ЗСУ з 10.11.2022 та пропав безвісти з 19.12.2022.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2022 №369 ( АДРЕСА_1 ) солдата ОСОБА_6 старшого стрільця 3 відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону, вважати безвісти зниклим під час виконання бойових завдань з 21 грудня 2022 року, призупинити виплату грошового забезпечення з 21 грудня 2022 року, зняти з продовольчого забезпечення за пунктом «р» прим.1 до норм №15 з 28 грудня 2022 року.
Із витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2023 слідує, що в даному журналі за 28.12.2022 міститься наступний запис: зниклий безвісти – старший стрілець 3 аем від 2 аемв 2 аемр А2120 (1 аемб) с-т ОСОБА_6 (зник безвісти 28.12.2022 о 12:41 під час штурмових (наступальних) дій).
28 грудня 2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснено сповіщення сім`ї ОСОБА_1 , що її чоловік солдат ОСОБА_6 , 1981 року народження призваний на військову службу 10.11.2022 року зник безвісти 21.12.2022 в районі бойових дій біля н.п. Білогорівка Сєверодонецького району Луганської області при виконанні бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.03.2023 №715 призначено комісію для проведення спеціального розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_6 , у районі проведення бойових дій.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.07.2023 №1416 про підсумки спеціального розслідування за фактом зникнення солдата ОСОБА_6 в районі бойових дій, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.03.2023 №715, вирішено вважати завершеним.
Солдата ОСОБА_6 , старшого стрільця 3 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових мій, зник безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від проходження військової служби (добровільна здача в полон, дезертирство тощо).
19 серпня 2024 року внесені відомості до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20240819-1374 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із інформації Романівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.06.2025 №129/29.7-49 слідує, що в архіві відділу, актового запису про смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по первинних та поновлених актових записах цивільного стану з 28.12.2022 року по теперішній час, не виявлено.
З відповіді КНП «Любарська лікарня» 25.06.20245 №980 слідує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 28.12.2022 по 20.06.2025 на стаціонарному лікуванні не перебував.
Із повідомлення ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області на адвокатський запит слідує, що заведено ОРС «Розшук» №1313021 від 26.12.2022 відносно безвісти зниклого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 19.12.2022 року в с. Білогорівка Бахмутського району Донецької області.
Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено, що в базі даних відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 28.12.2022 по 20.06.2025 не виявлено.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Згідно ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зроблено висновок, що шість місяців, які визначені в реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, (в подальшому - затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376).
У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, у зв`язку з чим суди можуть використовувати дані з відповідного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності (п.п. 81 85).
Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що у ч. 2 ст. 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (п.п. 94, 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22).
Отже перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року 309 із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376.
Відповідно до згаданого Переліку, станом на час розгляду справи судом першої інстанції, с-ще Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області, віднесено до територій активних бойових дій, які не припинені.
Тобто, станом на день розгляду справи судом першої інстанції територія, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_6 , віднесена до території, де активні бойові дії ще не завершені.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставини справи не дають підстав для висновку про можливість оголошення ОСОБА_6 померлим до спливу строків вказаних у ч. 2 ст. 46 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправильно тлумачив ч.2 ст.46 ЦК України, використовуючи поняття «закінчення активних бойових дій» замість «дати ймовірної смерті» не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення.
Однак колегія суддів вважає обґрунтованимидоводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, виходячи з наступного.
Частинною другою статті 34 ЦПК України передбачено, що цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді (частина друга статті 34 ЦПК України).
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).
У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої статті 293 ЦПК України, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних (частина четверта статті 293 ЦПК України).
Так, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 15 вересня 2025 року у справі №727/5306/24 зроблено наступний висновок.
«Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у контексті дотримання конвенційного принципу «суду, встановленого законом» дотримується позиції, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування «суду», а й на склад колегії у кожній справі (рішення від 04 травня 2000 року у справі «Buscarini v. San Marino», заява № 31657/96); фраза «встановлений законом» охоплює не тільки законодавство, що стосується установи і юрисдикції трибуналу, але і склад суду у кожній справі (рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Lavents v. Latvia», заява № 58442/00, пункт 114; від 02 квітня 2013 року у справі «Momcilovic v. Serbia», заява № 23103/07, пункт 29; від 21 червня 2016 року у справі «Ignat v. Romania», заява № 58613/08, пункт 22); фраза «встановлений законом» також охоплює питання дотримання судом особливих правил, що регулюють його діяльність (рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 і № 29465/04, пункт 24).
Тобто, заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, підлягають розгляду судом першої інстанції у складі одного судді і двох присяжних.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України обумовлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.
Оскільки зазначену справу розглянуто судом у складі судді Носача В.М. одноособово без присяжних, рішення районного суду підлягає скасуванню як таке, що розглянуто неповноважним складом суду.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що справу в суді першої інстанції розглянуто неповноважним складом суду, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення районного суду, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Марченко Руслан Григорович, задовольнити частково.
Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Романівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про оголошення фізичної особи померлою. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 27 квітня 2026 року.

Головуючий Судді