Справа № 505/3478/25
Провадження № 2/507/110/2026
Номер рядка звіту 71
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"29" квітня 2026 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді – Дюдюна О.В.,
при секретарі судового засідання – Копищик М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка в порядку загального провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третьої особи: органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав.
В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона 18 серпня 2012 року вступила у шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 744.
Від спільного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис № 7941 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2013 року.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із позивачкою, яка самостійно займається його вихованням, утриманням та забезпеченням належних умов життя.
15 жовтня 2021 року, позивач вступила у новий шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
З моменту розірвання шлюбу і по теперішній час відповідач зустрічався з сином лише декілька разів, участі у його вихованні не приймає, життям, розвитком та станом здоров`я дитини не цікавиться, стосунків з ним не підтримує та є байдужим до його долі.
Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надавав і не надає, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про стягнення з відповідача аліментів. Рішенням суду від 28 березня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти, що підтверджується виконавчим листом та довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів з органів державної виконавчої служби.
Незважаючи на це, відповідач ухиляється від виконання рішення суду та має заборгованість зі сплати аліментів.
Відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не спілкується з сином, не відвідує його за місцем проживання, та шкільному закладі Одеському ліцеї № 49 Одеської міської ради, що підтверджується характеристикою навчального закладу, актом про проживання від сусідів та іншими письмовими доказами.
Крім того, 14 травня 2025 року відповідач подав заяву про надання згоди на позбавлення його батьківських прав та усиновлення сина, яка посвідчена державним нотаріусом Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області.
Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини, що суперечить його інтересам.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував, свою позицию щодо позовних вимог не виклав.
Представник третьої особи Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради – в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву згідно якої просив суд справу розглядати у його відсутність. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.32).
Ухвалою суду від 21 січня 2026 року по справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с.41).
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 вересня 2013 року, актовий запис № 7941. (а.с. 7).
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2019 року шлюб між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.(а.с. 9).
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця , починаючи з 30 січня 2017 року і до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10). 
Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 02 травня 2025 року, відповідач ОСОБА_2 , станом на 01.05.2025 року має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 38880.00 грн. (а.с. 12).
15 жовтня 2021 року, позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 , зареєстрований Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та змінила прізвище з " ОСОБА_5 " на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 2021 року, актовий запис № 978. (а.с. 8).
Згідно характеристики виданої директором Одеського ліцею №49 Одеської міської ради від 06.05.2025 року, бере активну участь у житті та навчанні сина, а також підтримує постійний зв`язок з усіма вчителями тільки матір ОСОБА_1 (а.с.13).
Відповідно до акту про проживання складеного в.о. генерального директора ТОВ "Керуюча компанія Клевер", Ткач Іриною за участі мешканців будинку АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , зазначено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_4 . батько дитини ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, сина по місцю мешкання не відвідує, його життям не цікавиться, участі у вихованні не приймає(а.с.14).
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб №МЗ-36699-ф/о від 17.02.2025 року, за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована позивачка, її чоловік ОСОБА_4 , та непонолітні діти ОСОБА_10 та ОСОБА_3 . (а.с.18).
Висновоком органу опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.02.2026 року №01-05-8/2 вх, орган опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно вказаного висновку при його складені встановлено, зі слів малолітнього ОСОБА_11 , що він підтримує матір в намірі позбавити батьківських прав ОСОБА_2 . Також вказав, що останній раз батька бачив 3-4 роки тому (а.с.52-54). 
Згідно нотаріально посвідченої заяви від 14 травня 2025 року, відповідач ОСОБА_2 , відмовляється від батьківських прав та зобов`язань щодо його сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дає згоду на позбавлення його батьківських прав та усиновлення його сина відповідно до чинного законодавства(а.с.6).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.
Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідач не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Проживання батька окремо від дитини, а також наявність заборгованості по сплаті аліментів, не можуть слугувати підставами для позбавлення батьківських прав.
Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.
У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі.  Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.
Висновок органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.02.2026 року №01-05-8/2 вх. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , складений поверхнево і ґрунтується зокрема на заяві малолітнього ОСОБА_3 , в якій останній вказав, що не бачив батька понад 4 роки, та не спілкується з ним, підтримує свою матір в намірі позбавити батьківських прав відповідача, характеристиці з Одеського ліцею №49 Одеської міської ради, акті обстеження житлових умов проживання родини ОСОБА_1 та нотаріально завіреної заяви відповідача про відмову від своїх батьківських прав. Позиція батька дитини, який висловив згоду у заяві про відмову від батьківських прав на дитину, органом опіки та піклування не досліджувалася, заходи впливу до батька не застосовувалися.
Щодо нотаріально посвідченої заяви відповідача ОСОБА_2 від 14 травня 2024 року про відмову від своїх батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 суд зазначає наступне.
Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Вказані заяви не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Вказана позиція також узгоджується з постановою КЦС ВС від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22.
Судом також критично оцінюється акт обстеження за участю сусідів, які проживають в одному будинку з позивачкою, оскільки в повній мірі вони не можуть знати про те, чи спілкується відповідач з сином не тільки під час зустрічі, а й іншими засобами зв`язку, про які їм можливо не відомо.
Крім того як позивачка так і відповідач будь-яких клопотань щодо заслуховування судом думки дитини з приводу позовних вимог в судовому засіданні не заявляли.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно свого сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. 
ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». 
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено саме на позивача.
На думку суду, позбавлення відповідача батьківських прав порушуватиме його права та не відповідатиме інтересам самої дитини, оскільки дитина залишиться без батька. Відсутність у дитини на цьому етапі життя психологічного зв`язку з рідним батьком не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому.
Приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення ним будь-якого негативного психологічного тиску на свою дитину, спричинення дитині будь-якої моральної чи фізичної шкоди, тому суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст.164 СК України для позбавлення його батьківських прав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Разом із тим, суд визнає за необхідне попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про необхідність змінити ставлення до виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і покласти на орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків по відношенню до сина - ОСОБА_3 . 
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з квитанцією про сплату позивач сплатила 1211 грн. 20 коп. судового збору (а.с. 1).
В задоволені позову відмовлено повністю, тому судовий збір покладається на позивача.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 143, 150, 164-166 СК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 260-265, 269, 273, 354 ЦПК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав – відмовити.
Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про необхідність змінити ставлення до виховання свого сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 Покласти на орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, контроль за виконанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських обов`язків по відношенню до сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ).
Третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, адреса: 65117, пр-т Добровольського, 106 м. Одеса, ЄДРПОУ 26303235.

Суддя: О.В. Дюдюн