ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1301/26 Справа № 214/99/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ільчука Д.Ю., подану в інтересах особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мирнограда (Димитрова) Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 665,60 гривень, 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року встановлено, що 17 грудня 2025 року, о 23 годині 36 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Logan», н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», результат огляду позитивний 1,76‰, тест 1462. Згідно ст. 266 КУпАП водія було відсторонено від права керування транспортним засобом. Факт руху зафіксовано на службовий відеореєстратор Ксяомі даш кам. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України та тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

Захисник Ільчук Д.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, поданій разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції, просить поновити строк апеляційного оскарження. В обґрунтування зазначає, що оскаржену постанову було винесено 11.03.2026 року, надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень (надалі – ЄДРСР) 23.03.2026 року, а загальний доступ надано 25.03.2026 року. Ознайомитися з матеріалами справи захиснику суд надав можливість 01.04.2026 року. Після чого 06.04.2026 року він в інтересах ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
В апеляційній скарзі адвокат Ільчук Д.Ю. просить скасувати постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оформлення матеріалів справи поліцейським відбулося з грубим порушенням порядку складення та подальшого викладення фактів в протоколі, а саме протокол не відображає всі обставини та не відповідає вимогам ст. 130 КУпАП, ст. 266 КУпАП, наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право на оскарження результату огляду, що підтверджується матеріалами справи та відеозаписом. Оскільки ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду, проведеного працівниками поліції на місці, огляд мав бути проведений в закладі охорони здоров`я в присутності поліцейського. Що зроблено не було.
Окремо звертає увагу, що інспектором не було дотримано вимог Інструкції, оскільки не було оголошено ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння.
Просить врахувати, що ОСОБА_1 направлення до медичного закладу КП «КБЛПД» ДОР м. Кривого Рогу на місці не видавали, що не спростовано матеріалами справи.
Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено підстави зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не надано докази на підтвердження правомірності таких дій; суду не надано довідку щодо найменування технічного засобу, яким здійснено відеозапис.
Під час проведення огляду не було залучено двох свідків в порушення п. 4 Порядку.

Позиції сторін в суді :

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ільчук Д.Ю. не з`явилися, були належним чином повідомленні про день, місце та час судового розгляду, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, у розгляді справи, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ільчука Д.Ю.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного висновку:
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 11 березня 2026 року. З апеляційною скаргою адвокат Ільчук Д.Ю. звернувся 06 квітня 2026 року, тобто з пропуском встановленого ст. 294 КУпАП 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів вручення оскарженої постанови судді 1-ї інстанції ОСОБА_2 та/або його захиснику адвокату Ільчуку Д.Ю.
Крім того, з повним текстом оскарженої постанови судді 1-ї інстанції сторона захисту змогла ознайомитися через Єдиний державний реєстр судових рішень після надіслання рішення суду 23.03.2026 року, та забезпечення надання загального доступу до нього 25.03.2026 року.
З матеріалами справи захисник мав можливість ознайомитися в повному обсязі 01.04.2026 року. Після чого 06.04.2026 року звернувся з апеляційною скаргою на постанову судді 1-ї інстанції.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Ільчука Д.Ю. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Згідно зі ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суддя 1-ї інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки взагалі не надав будь-якої оцінки доказам в справі, а обмежився лише переліченням їх джерел. Тому висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим, що є підставою до скасування оскарженої постанови.
Крім того, в оскарженій постанові взагалі не зазначено місця вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, проте вказана обставина міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №543757, складеного щодо ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного вважаю, що оскаржена постанова підлягає скасуванню як така, що не підтверджується матеріалами справи, є необґрунтованою.
Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом під час апеляційного розгляду доказами, а саме:
- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №543757 від 18 грудня 2025 року, в якому зазначено, що 17 грудня 2025 року, о 23:36 год., водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по вул. Ярослава Мудрого (Отто Брозовського) в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області керував транспортним засобом марки «Renault Logan», н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», результат огляду позитивний 1,76‰, тест 1462. Згідно ст. 266 КУпАП водія було відсторонено від права керування транспортним засобом. Факт руху зафіксовано на службовий відеореєстратор Ксяомі даш кам. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.12.2025 року, в якому зазначено, що огляд не проводився;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння такі як, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. У відповідній графі ОСОБА_1 власноруч поставив свій підпис, чим погодився з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що склав 1,76 ‰;
- чеком-роздруківкою зі спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6820», результат огляду позитивний 1,76‰, тест №1462. З результатом ОСОБА_1 ознайомлений під власний підпис;
- рапортом працівника поліції Моськіної А. від 18.12.2025 року, в якому викладені обставини події, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №543757 стосовно ОСОБА_1 , причини зупинки транспортного засобу під його керуванням, його згоду на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та з результатом такого огляду;
- даними відеозапису з нагрудних відео реєстраторів патрульних поліції, згідно яких зафіксовано що водій автомобіля ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Logan», н/з НОМЕР_2 . Погодився пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу. Працівником поліції було роз`яснено допустиму норму та наслідки перевищення результату за проведеним оглядом. ОСОБА_1 не заперечував проти встановленого позитивного результату огляду, що склав 1,76‰. Навпаки, своїми діями намагався вирішити питання без складання протоколу, на що йому були роз`яснені наслідки такої поведінки. Згідно ст. 266 КУпАП водія було відсторонено від права керування транспортним засобом.
З довідки, виданої старшим інспектором відділення адміністративної практики ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП майором поліції Крижановським С., вбачається, що згідно наявних облікових баз ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 . Повторність вчинення адміністративного правопорушення відсутня.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, направленню та відеозапису подій, що мали місце 17 грудня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, що доведено наявними в матеріалах справи доказами, а саме, що водій ОСОБА_1 , 17 грудня 2025 року, о 23:36 год., по вул. Ярослава Мудрого (Отто Брозовського) в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області керував транспортним засобом марки «Renault Logan», н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», результат огляду позитивний 1,76‰, тест 1462. Згідно ст. 266 КУпАП водія було відсторонено від права керування транспортним засобом. Факт руху зафіксовано на службовий відеореєстратор Ксяомі даш кам. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи сторони захисту щодо порушення працівниками поліції порядку огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння є необґрунтованими.
З наданого відеозапису вбачається, що поведінка водія ОСОБА_1 та його зовнішні ознаки, які були оголошені йому працівником поліції, а саме: запах алкоголю з порожнини рота (Clip-1, починаючи з 0:01:42), давали поліцейським підстави для підозри, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. Після проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», отриманий позитивний результат огляду, що склав 1,76‰, згідно з тестом № 1462 (Clip-2, починаючи з 0:06:29).
Доводи апелянта, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 , які саме ознаки були у нього виявлені, спростовуються дослідженим відеозаписом. 
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 обвинувачений саме у керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено проведеним оглядом на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, а не у керуванні транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що також може бути окремим складом ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому доводи про відмінність виявлених ознак в різних документах не є порушенням порядку огляду на стан сп`яніння водія. 
Доводи апелянта на підтвердження відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутня довідка щодо найменування технічного засобу, яким здійснено відеозапис, є необґрунтованими. 
З відеозапису вбачається, що працівниками поліції було декілька разів повідомлено ОСОБА_1 , що ведеться відеозйомка відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (Clip-1, починаючи з 0:00:25; Clip-2, починаючи з 0:07:10).
Вимогами статей 256, 266 КУпАП не встановлено вимоги про долучення до складених матеріалів будь-яких довідок щодо підтвердження здійснення відеофіксації працівниками поліції.
Крім того, апеляційний суд вважає недоведеними твердження сторони захисту про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме  ОСОБА_1 та фіксації зупинки транспортного засобу під його керуванням, оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом, долученим до матеріалів справи (Clip-0 в цілому та Clip-1, починаючи з 0:00:08).
Так, відповідно до відеозапису, долученому до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «Renault Logan», за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу, під час перевірки документів на транспортний засіб, останній пояснював, що їде додому з роботи. Під час всього спілкування з працівниками поліції жодного разу не заперечував факт керування саме ним транспортним засобом. Навпаки, намагався вирішити питання «іншим шляхом без складання протоколу» (Clip-2, починаючи з 0:07:09).
Посилання сторони захисту про незалучення свідків під час огляду та складанні адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 , як на доказ порушення працівниками поліції порядку огляду водіїв на стан сп`яніння, є безпідставним, оскільки з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак та проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у відповідності до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП велась відеофіксація. 
Вважаю необґрунтованими доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його право на оскарження результату огляду на місці зупинки транспортного засобу. 
Відповідно до ч.3ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з його результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Проте, дані відеозапису свідчать про те, що ОСОБА_1 не висловлював будь-якої незгоди із результатами проведеного за допомогою технічного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тому підстав для проведення огляду у закладі охорони здоров`я не було.
Звертаю увагу на те, що згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
В силу приписів п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР. 
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, підстави зупинки транспортного засобу ніяким чином не впливають на доведеність факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення або провокації з їх боку до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно нього уповноваженою на те особою, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також врахуванням особи правопорушника, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.
Вирішуючи питання про вид та міру адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що його необхідно визначити в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що буде відповідати положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, буде адекватним вчиненому і відповідатиме особі правопорушника.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Ільчуку Д.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Ільчука Д.Ю., подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути на користь держави зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин