Україна
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

провадження № 2/361/1402/25, cправа № 361/4143/25 
01.06.2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«01» червня 2026 року 
Місто Бровари Броварського району Київської області
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Василишина В.О.,
за участю секретаря судових засідань – Бас Я.В.; 
учасники справи: 
позивач – Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 7909522 від 16 березня 2024 року у розмірі – 23 150 грн. 00 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу – 5 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками – 15 930 грн. 80 коп., заборгованості за комісією – 1 150 грн. 00 коп., суму заборгованості за неустойкою – 1 070 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі – 3 028 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 16 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7909522, на наступних умовах: сума кредиту становить – 5 000 грн. 0 0коп., строк кредитування – 345 днів, дата остаточного погашення – 24 лютого 2025 року, загальні витрати позичальника за кредитом – 35 612 грн. 
50 коп., орієнтована реальна процентна ставка – 278443,10 % річних. 
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону. 
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений у пункті 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у пункті 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у пункті 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання.
Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 
30 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 16072024 від 30 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 - за кредитним договором № 7909522 від 16 березня 2024 року у розмірі – 23 1150 грн. 00 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу – 5 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками – 15 930 грн. 00 коп., заборгованості за комісією – 1 150 грн. 00 коп., заборгованість за пенею – 1 070 грн. 00 коп. З підстав стягнення заборгованості позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 
У судове засідання позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» представника не направив, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу без участі його представника, проти постановлення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що намагалася вирішити питання з позивачем у добровільному порядку, однак результатів це не дало. На даний час не має можливості сплатити всю наявну заборгованість. 
Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 
З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та 
ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7909522.
Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений у пункті 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у пункті 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у пункті 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання.
Згідно з пунктом 1.2 сума (загальний розмір) кредиту становить – 5 000 грн. 00 коп. 
Пунктами 1.3, 1.5 кредитного договору передбачено, що кредит надається на 
345 днів з 16 квітня 2024 року (строк кредитування). Дата остаточного погашення кредиту 
– 24 лютого 2025 року.
За пунктом 1.5.1 комісія за надання кредиту: 1 150 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 23,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно з пунктом 1.5.2 проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 912,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. 
Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору кредит надається позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти: НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 6.1. кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 
Відповідно до платіжного доручення від 16 березня 2024 року ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі – 5 000 грн. 00 коп., призначення платежу: 7909522.
Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит № 7909522 від 
16 березня 2024 року чиста сума кредиту становить – 5 000 грн. 00 коп., проценти за користування становлять – 34 462 грн. 50 коп., комісія – 1 150 грн. 00 коп. 
30 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 16072024 від 30 липня 
2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 - за кредитним договором № 7909522 від 16 березня 2024 року у розмірі – 23 1150 грн. 00 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу – 5 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками – 15 930 грн. 00 коп., заборгованості за комісією – 1 150 грн. 00 коп., заборгованість за пенею – 1 070 грн. 00 коп.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Згідно зі статтями 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавіти о-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі
– 5 000 грн. 00 коп. є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. 
Щодо вимог у частині стягнення відсотків за кредитним договором у розмірі – 15 930 грн. 00 коп., суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Умовами кредитного договору сторонами погоджено розмір кредиту, строк користування ним 345 днів, відсоткову ставку та розмір процентів. Відповідно до умов кредитного договору та графіку погашення кредиту розмір процентів у межах строку кредитування складає 34 462 грн. 50 коп. Позивачем заявлено вимогу про стягнення суми відсотків у розмірі – 15 930 грн. 00 коп. Вимоги позивача у цій частині також є обґрунтованими. 
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 1.5.2 Кредитного договору від 16 березня 2024 року передбачено, що комісія за обслуговування кредиту за весь строк кредитування становить 1 150 грн. 00 коп., що нараховується за ставкою 23,00 % від суми кредиту одноразово у момент видачі кредиту. 
Оскільки кредитні кошти за даним кредитним договором видавалися на споживчі цілі, то на нього розповсюджуються дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до змісту складової частини кредитного договору було закладено умови з виплати кредитодавцю позичальником комісії, зокрема за обслуговування кредиту, як за дії, вчинювані на власну користь Кредитодавцем, які є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту.
Тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі – 1 150 грн. 00 коп. за обслуговування споживчого кредиту не підлягають задоволенню, оскільки стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 
18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Щодо вимоги про стягнення неустойки, суд відзначає наступне.
Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб.
У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і він діє і на даний час.
Таким чином, враховуючи, що позивачем нараховано пеню за невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором у сумі – 1 070 грн. 00 коп. у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України підстави для її стягнення з відповідача відсутні.
На підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі – 3 028 грн. 00 коп. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265, 279 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області
в и р і ш и в:
Позов – задовольнити частково. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за кредитним договором № 7909522 від 16 березня 2024 року (укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 ) у розмірі – 20 930 (двадцять тисяч дев`ятсот тридцять) грн. 00 коп. а також судовий збір у розмірі – 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин