ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року
м. Київ

справа № 369/20514/24
провадження № 61-11129св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротенка Є. В.,

учасники справи:
заявник - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович;
стягувачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; 
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки»;
особа, яка має заборгованість перед боржником -Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд»,

за касаційними скаргами приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича та ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року у складі судді Пінкевич Н. С. та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Левенця Б. Б., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст вимог подання

У грудні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І. І. (далі - приватний виконавець Крегул І. І.) звернувся до суду з поданням, у якому просив вирішити питання про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» (далі - ТОВ «ІБК «Центробуд»), яке має заборгованість перед боржником Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» (далі - ТОВ «ЖК «Нові Теремки»);
заборонити ТОВ «ІБК «Центробуд» вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед боржником ТОВ «ЖК «Нові Теремки» та (або) зупинити виконання судового рішення, згідно з яким з такої особи на користь боржника стягуються грошові кошти в межах загальної суми стягнення, до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.

Обґрунтовуючи вимоги подання, приватний виконавець Крегул І. І. посилався на те, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання судових рішень про стягнення з ТОВ «ЖК «Нові Теремки» заборгованості на загальну суму 1 157 800,81 грн.

Вказував, що боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження він встановив, що у ТОВ «ЖК «Нові Теремки» є рахунки, але на них немає грошових коштів, немає транспортних засобів, і боржник не вчинив жодних дій для погашення заборгованості, не подав відповідних декларацій.

Посилався на те, що йому стало відомо, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 серпня 2020 року між ТОВ «ЖК «Нові Теремки» і ТОВ «ІБК «Центробуд» затверджено мирову угоду. На виконання цієї угоди боржник ТОВ «ЖК «Нові Теремки» отримало грошові кошти в розмірі 5 877 278,72 грн. Водночас ТОВ «ІБК «Центробуд» порушило умови мирової угоди, а тому має сплатити ТОВ «ЖК «Нові Теремки» штраф і погоджені суми в розмірі 9 091 003,31 грн.

Вказував, що станом на час звернення до суду з поданням рішення суду боржник не виконав, тому є потреба звернути стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 27 лютого 2025 року в задоволенні подання відмовив. 

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що вимоги подання є недоведеними. При цьому суд зазначив, що між ТОВ «ІБК «Центробуд» і ТОВ «ЖК «Нові Теремки» на час вирішення подання виконавця немає будь-яких претензій щодо виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 серпня 2020 року у справі № 910/10337/20. Також немає будь-яких претензій і на час прийняття судом рішень про стягнення з ТОВ «ЖК «Нові Теремки» заборгованості. Ця обставина підтверджена листом ТОВ «ЖК «Нові Теремки» від 15 листопада 2024 року № 15/01.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на відсутність доказів на спростування цього факту, зокрема, наявності відкритого виконавчого провадження, іншого судового спору, наявності претензій щодо сплати штрафу та повної суми заборгованості.

При цьому суд врахував, що взаємовідносини товариств зі сплати були закінчені ще в грудні 2020 року, а подання виконавець подав у грудні 2024 року. При цьому виконавець не надав доказів того, що він заявив подання в межах строків позовної давності для відповідної вимоги боржника до такої особи, або в межах строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення коштів з такої особи на користь боржника за судовим рішенням, що набрало законної сили.

Як виконавець, так і стягувачі не були обмежені у наданні власних доказів на спростування доказів ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд», у тому числі довідки про відсутність боргу, проте цього не зробили.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Київський апеляційний суд постановою від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу приватного виконавця Крегула І. І. залишив без задоволення. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року залишив без змін.

Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеної скарги є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків. 

Короткий зміст касаційних скарг та їх узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У серпні 2025 року приватний виконавець Крегул І. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року, а справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована незастосуванням судами попередніх інстанцій статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» та порушенням судами частини першої статті 440 і статті 81 ЦПК України, що призвело до помилкового ухвалення оскаржуваних судових рішень. 

Суди не взяли до уваги позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 2-1245/11, від 17 січня 2023 року у справі № 904/1182/20, від 08 листопада 2019 року у справі № 910/7023/19, від 02 листопада 2021 року у справі № 910/10579/19, від 12 травня 2021 року у справі № 910/8613/19.

Також скарга містить доводи про те, що апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні подання, застосував строк позовної давності до спірних правовідносин без відповідної заяви сторони та без установлення дійсної дати, коли виконавець дізнався про рішення Господарського суду міста Києва.

При цьому суд не врахував, що виконавчі провадження були відкриті у 2023-2025 роках, що підтверджується матеріалами справи. Приватний виконавець довідався про рішення господарського суду у 2024 році, у момент, коли почав вживати заходів для виконання рішень судів, тобто строк позовної давності у три роки не сплив, а отже, висновки суду про це передчасні.

Апеляційний суд не встановив усіх обставин справи та не з`ясував інформації про всіх учасників процесу, не дослідив обставин, які є ключовими під час розгляду подання приватного виконавця про звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ІБК «Центрбуд», яке має заборгованість перед ТОВ «ЖК «Нові Теремки», на загальну суму 9 091 003,31 грн, що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 11 серпня 2020 року у справі № 910/10337/20. 

У вересні 2025 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року і направити справу на новий розгляд.

Підставою касаційного оскарження судових рішень вказував те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 2-1245/11, від 17 січня 2023 року у справі № 904/1182/20, від 08 листопада 2019 року у справі № 910/7023/19, від 02 листопада 2021 року у справі № 910/10579/19, від 12 травня 2021 року у справі № 910/8613/19; суд не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України);
суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги  ОСОБА_2 аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі приватного виконавця Крегула І. І.

У вересні 2025 року ТОВ «ІБК «Центрбуд» подало відзив на касаційну скаргу приватного виконавця Крегула І. І., у якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Кирей О. В. подала письмові пояснення.

У листопаді 2025 року ТОВ «ІБК «Центрбуд» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою приватного виконавця Крегула І. І. та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

03 жовтня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи 

Суди попередніх інстанцій встановили, що на виконанні у приватного виконавця Крегула І. І. перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ТОВ «ЖК «Нові Теремки» заборгованості на загальну суму 1 157 800,81 грн, а саме:
№ НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа від 19 травня 2023 року № 372/509/22, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «ЖК «Нові Теремки» на користь ОСОБА_1 сплачених коштів у розмірі 345 859,46 грн (постанова про відкриття від 24 травня 2023 року);
№ НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа від 31 травня 2023 року № 369/12449/21, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «ЖК «Нові Теремки» на користь ОСОБА_2 сплачених коштів у розмірі 345 140,64 грн (постанова про відкриття від 16 червня 2023 року);
№ НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа від 12 червня 2024 року № 369/9246/23, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «ЖК «Нові Теремки» на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 18 925,00 грн (постанова про відкриття від 26 серпня 2024 року);
№ НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа від 12 червня 2024 року № 369/9246/23, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «ЖК «Нові Теремки» на користь ОСОБА_3 сплачених коштів у розмірі 269 840,00 грн, інфляційні втрати - 48 211,04 грн, три відсотки річних - 8 982,35 грн, моральної шкоди - 10 000,00 грн (постанова про відкриття від 26 серпня 2024 року).

Суди встановили, що приватний виконавець Крегул І. І. направив запити до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України № 3246, Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», Головного управління Держпродспживслужби в Київській області щодо наявності майна. Також виконавець сформував запити до Міністерства внутрішніх справ України, Державної фіскальної служби та отримав відповіді щодо наявності майна, перевірив наявність рахунків.

Відповідно до пояснень приватного виконавця Крегула І. І. заборгованість за виконавчими листами не погашена.

Крім того, суди встановили, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 серпня 2020 року затверджено мирову угоду між ТОВ «ЖК «Нові Теремки» і ТОВ «ІБК «Центробуд» (справа № 910/10337/20) на таких умовах:
«1.2.1 Сторони провели звірку взаєморозрахунків, та відповідач підтверджує і визнає, що згідно укладеного між позивачем та відповідачем 03 лютого 2017 року договору генерального підряду № ГП/Н2 станом на день укладення даної мирової угоди існує заборгованість відповідача перед позивачем це сума сплачених авансових платежів у розмірі 9 091 003,31 грн.
1.2.2 Позивач зменшує розмір позовних вимог до відповідача про стягнення заборгованості за договором до 5 877 278,72 грн та не заперечує, що відповідач сплачує: 
до 14 серпня 2020 року 402 666,25 грн,
до 21 серпня 2020 року 402 666,25 грн,
до 28 серпня 2020 року 402 666,25 грн,
до 04 вересня 2020 року 402 666,25 грн,
до 11 вересня 2020 року 402 666,25 грн,
до 18 вересня 2020 року 402 666,25 грн,
до 25 вересня 2020 року 402 666,25 грн,
до 02 жовтня 2020 року 402 666,25 грн,
до 09 жовтня 2020 року 221 330,00 грн,
до 16 жовтня 2020 року 221 330,00 грн,
до 23 жовтня 2020 року 221 330,00 грн,
до 30 жовтня 2020 року 221 330,00 грн,
до 06 листопада 2020 року 221 330,00 грн,
до 13 листопада 2020 року 221 330,00 грн,
до 20 листопада 2020 року 221 330,00 грн,
до 27 листопада 2020 року 221 330,00 грн,
до 04 грудня 2020 року 221 330,00 грн,
до 11 грудня 2020 року 221 330,00 грн,
до 18 грудня 2020 року 221 330,00 грн,
до 25 грудня 2020 року 221318,72 грн.
1.2.3 Відповідач повністю погоджується з умовами даної мирової угоди та бере на себе зобов`язання погасити заборгованість за договором перед позивачем, у розмірі 5 877 278,72 грн не пізніше строків, визначених пунктом 1.2.2 мирової угоди.
1.3 Відповідач гарантує, для реалізації пункту 1.2.3 мирової угоди, відповідач має наявні грошові кошти, які належать відповідачу, які не обтяжені зобов`язаннями перед третіми особами, не перебувають під арештом, не є предметом судового спору, а також щодо них відсутні будь-які претензії і права третіх осіб.
1.4 У разі невиконання відповідачем умов даної мирової угоди (в тому числі, часткового невиконання), порушення строків взятих на себе зобов`язань згідно з пунктом 1.2.2, пунктом 1.2.3 мирової угоди, вважатиметься, що відповідачем було не виконані умови цієї мирової угоди, а позивач (стягувач) - ТОВ «ЖК «Нові Теремки» стягує на свою користь з відповідача (боржник) - ТОВ «ІБК «Центробуд» грошові кошти, що зазначені в пункті 1.2.1 цієї мирової угоди, та штраф у розмірі 1 000 000,00 грн, що разом становить суму 10 091 003,31 грн, за мінусом сплачених відповідачем на користь позивача коштів після укладення даної мирової угоди, в примусовому порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», на розрахунковий рахунок позивача (стягувача) в АТ «Таскомбанк».
1.4.1 Не вважається порушенням відповідачем умов даної мирової угоди, якщо відповідач порушив строки зазначені в пункті 1.2.2 мирової угоди на 5 (п`ять) банківських днів.
1.4.2 У разі невиконання відповідачем умов даної мирової угоди у зв`язку з дією форс-мажорних обставин, а також дією нормативних актів, пов`язаних поширенням на території України коронавірусу COVID-19, що прямо вказують на неможливість виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, термін виконання зобов`язань, передбачених пунктом 1.2.2 цієї мирової угоди, збільшується на час дії даних обставин. Про настання таких обставин відповідач зобов`язаний повідомити позивача протягом 2 (двох) робочих днів з моменту їх настання та надати підтверджуючі документи про дію таки обставин».

27 лютого 2024 року приватний виконавець направив ТОВ «ІБК «Центробуд» запит щодо погашення заборгованості перед ТОВ «ЖК «Нові Теремки».

24 червня 2024 року ТОВ «ІБК «Центробуд» надало відповідь щодо погашення заборгованості та додало відповідні платіжні інструкції, проаналізувавши які виконавець встановив прострочення до 20 листопада 2020 року 221 330,00 грн - 27 листопада 2020 року; до 04 грудня 2020 року 221 330,00 грн - 10 грудня 2020 року; до 18 грудня 2020 року 221 330,00 грн - 24 грудня 2020 року; до 25 грудня 2020 року 221 318,72 грн - 29 грудня 2020 року.

У зв`язку з чим виконавець стверджував про наявність у ТОВ «ІБК «Центробуд» зобов`язання щодо сплати штрафів та повної суми заборгованості.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційних скарг, дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданнями виконавчого провадження є правильне і своєчасне виконання судових рішень, та передбачених законодавством актів інших органів і посадових осіб. З метою забезпечення завдань і цілей виконавчого провадження Закон України «Про виконавче провадження» встановлює для виконавців ряд обов`язків щодо примусового виконання рішень, та передбачає комплекс повноважень, направлених на забезпечення ефективного і своєчасного вчинення виконавчих дій.

Зокрема, статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Згідно з частиною четвертою 53 Закону України «Про виконавче провадження» на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Таким чином, з метою сприяння і полегшення примусового виконання рішення суду стаття 440 ЦПК України допускає особливий спрощений порядок звернення стягнення на грошові кошти осіб, що не є сторонами виконавчого провадження, за наявності особливих обставин. Так, згідно з цією статтею на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, стягнення допускається за наявності однієї з двох умов: 1) неоспорюваності зі сторони третьої особи боргу у встановленому розмірі перед боржником; або ж 2) наявності судового рішення про стягнення коштів з третьої особи на користь боржника, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язок із доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, провадження № 14-26цс21).

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 30 квітня 2024 року у справі № 916/2579/21).

У цій справі суди встановили, що між ТОВ «ІБК «Центробуд» і ТОВ «ЖК «Нові Теремки» на час вирішення подання виконавця немає будь-яких претензій щодо виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 серпня 2020 року у справі № 910/10337/20. Ця обставина підтверджена листом ТОВ «ЖК «Нові Теремки» від 15 листопада 2024 року № 15/01. Доказів наявності відкритого виконавчого провадження, іншого судового спору, наявності претензій щодо сплати штрафу чи повної суми заборгованості матеріали справи не містять.

Вважаючи безпідставними посилання виконавця лише на наявність ухвали господарського суду та порушення, на його думку, умов мирової угоди як факт беззаперечного існування боргу, в тому числі з урахуванням того, що борг погашений ще в 2020 році, тобто ще до прийняття судами рішень про стягнення заборгованості за позовами стягувачів, місцевий суд з яким погодився і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні подання.

При цьому суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що сам по собі аналіз приватним виконавцем відповіді ТОВ «ІБК «Центробуд» від 24 червня 2024 року та платіжних інструкцій, які підтверджують факт виконання мирової угоди, без урахування її пунктів 1.4.1, 1.4.2, не дає підстав для висновку про порушення її умов. 

Встановивши зазначені обставини, суди правильно вважали, що приватний виконавець не довів наявності у ТОВ «ІБК «Центробуд» боргу перед ТОВ «ЖК «Нові Теремки» у більшому розмірі, ніж це визначено умовами мирової угоди та сплачено на виконання її умов.

Наявність у заявників іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судами рішень і фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення на користь заявників.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, і підстав для їх скасування немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
		
	І. А. Воробйова	
		
	Є. В. Коротенко