Справа № 468/1613/23
2/468/296/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретарів судового засідання Серак Д.В., Волощук А.І., відповідача та його представника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки у зв`язку із несплатою аліментів,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дітей. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві позивач вказала, що за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у справі №487/1381/22 було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але на кожного з дітей - не менш, ніж 50 % (п`ятдесяти відсотків) встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Проте судове рішення про сплату аліментів відповідачем не виконується. Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам за період з червня 2021 року по липень 2023 року становить 47798,35 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день затримки за період з 01 листопада 2022 року по 01 липня 2023 року в сумі 72331,38 грн.
01.08.2023 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
13.10.2023 року представником позивача було надано до суду уточнену позовну заяву, якою останній просив стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день затримки за період з 01 листопада 2022 року по 01 липня 2023 року в сумі 72331,38 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.
27.02.2024 року було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. 
Ухвалою від 18.04.2025 року скасовано заочне рішення від 27.02.2024 року та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Від відповідача 12.05.2025 року надійшов відзив на позов, яким останній просив відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки в поданому позивачем розрахунку заборгованості, складеному державним викронавцем, невірно було вказано період нарахування та сам розмір нарахованих аліментів, фактично у відповідача станом на 30.05.2023 року заборованості по аліментам не було. Розмір витрат на правничу допомогу вважає необгрунтованим. 

В судове засідання позивач і її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач до суду 14.05.2026 не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення позовних вимог в повному обсязі. В ході судового засідання, що відбулось 26.06.2025, відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову. 

Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтв про народження дітей; копію розрахунків заборгованості по аліментам; копію договору про надання правничої допомоги; копію акту приймання-передачі виконаної роботи; копію квитанцій; копію виконавчого листа; копію судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2022 у справі 487/1381/22; копію ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2023 у справі 487/1381/22; копію ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2024 у справі 487/1381/22), суд приходить до висновку необхідності відмови в задоволенні позову.

В ході судового розгляду встановлено, що на підставі судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2022 року у справі 487/1381/22 з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 04.05.2021 (а.с.122).
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2023 року у справі 487/1381/22 заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей залишено без задоволення. Виданий судовий наказ № 487/1381/22 від 04.05.2022 залишено в силі (а.с.123-124).
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2024 року у справі 487/1381/22 виправлено описку допущену у виконавчому документі (судовому наказі) від 04.05.2022, а саме у судовому наказі правильно читати дату початку стягнення аліментів: «з 12.04.2022 і до досягнення дітьми повноліття» замість невірного «з 04.05.2021 і до досягнення дітьми повноліття» (а.с.125).
В обгрунтування свої вимог позивач посилається на те, що відповідач неналежним чином не виконує покладений на нього судом обов`язок по сплаті аліментів на утримання дітей, внаслідок чого відповідно до розрахунку державного виконавця (а.с.14-17) заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів за період з травня 2021 року по червень 2023 року складає в сумі 47798,35 грн.
На підставі цього, позивачем проведено нарахування пені за прострочення по сплаті аліментів за період з листопада 2022 року по червень 2023 року в розмірі 72331,38 грн.
Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180, 196 ч. 1 Сімейного кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.ст. 76,77,78,79,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. Встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як зазначено вище, позивач на підтвердження обставин наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, посилається на розрахунок заборгованості по аліментам, виконаний державним виконавцем (а.с.14-17).
Проте, суд критично оцінює даний розрахунок та відхиляє його, оскільки в ньому проведено розрахунок заборгованості за період починаючи з травня 2021 року, тобто з моменту, визначеному в судовому наказі Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2022 року у справі 487/1381/22 (а.с.122).
При цьому, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2024 року було встановлено описку у даному наказі в частині дати початку стягнення аліментів, встановивши, що аліменти підлягають стягненню починаючи з 12.04.2022 і до досягнення дітьми повноліття, замість невірного стягнення починаючи з 04.05.2021 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.125).
Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості спростовується розрахунком заборгованості, наданим відповідачем, який здійснений з урахуванням вищевказаних описок.
Позивач просить стягнути неустойку (пеню) в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день затримки за період з 01 листопада 2022 року по 01 липня 2023 року в сумі 72331,38 грн.
З наданого відповідачем розрахунку, складеного державним виконавцем Першого ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області (а.с.121), відповідач у період з 01 листопада 2022 року по 01 липня 2023 року не мав заборгованості по аліментам. 
Так, з записів у графах «Сплачено боржником», «Сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження» та «Сукупний розмір заборгованості» вбачається, що внаслідок сплати позивачем у період з червня 2022 року по жовтень 2022 року сум аліментів в більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду, позивач у період з листопада 2022 року по травень 2023 року взагалі мав переплату по аліментам. Розмір аліментів за червень 2023 року становив 7388,03 грн., які були сплачені відповідачем (згідно змісту відзиву на позов – а.с. 118-120) 13.07.2023, при цьому позовні вимоги позивача обмежуються періодом по 01.07.2023, а тому стягнення пені за період з 01.07.2023 по 13.07.2023 виходить за межі позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), а тому є неможливим. 
Таким чином, встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать, що у заявлений позивачем період стягнення неустойки (пені) по аліментам відповідач не мав заборгованості по сплаті аліментів, а тому підстави для стягненя неустойки (пені) відсутні. 
Наведене свідчить про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови в задоволенні позову. 
На підставі викладеного та ст. 196 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81;141, 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки у зв`язку із несплатою аліментів – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене 19.05.2026 року.

Суддя