ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31057/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року (суддя М.В. Бондар)
у справі № 160/31057/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.09.1986 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «Зоря Комунізму», яке перейменоване на колгосп «Зоря»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.09.1986 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та період роботи з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «Зоря Комунізму», яке перейменоване на колгосп «Зоря»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії позивача з урахуванням періоду роботи з 01.09.1986 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та періоду роботи з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «Зоря Комунізму», яке перейменоване на колгосп «Зоря», з дати призначення пенсії та здійснити йому виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні позивачу періодів роботи до страхового стажу є протиправними та порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.03.1988 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ», яке перейменоване на колгосп «ЗОРЯ»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.03.1988 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ», яке перейменоване на колгосп «ЗОРЯ»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням зарахованих періодів роботи з 01.03.1988 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ», яке перейменоване на колгосп «ЗОРЯ», з дати призначення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; обов`язок належного оформлення записів у трудові книжці покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Необхідність підтверджувати періоди роботи іншими документами для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд з`ясував, що трудова книжка колгоспника позивача серії НОМЕР_1 містить записи про прийняття до членів колгоспу та вибуття з членів колгоспу, а також відомості про виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному колгоспному господарстві за весь спірний період.
Суд першої інстанції також зазначив, що перерахунок пенсії має бути проведений позивачу з дати призначення пенсії за віком.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що в наданих позивачем документах до пенсійного органу відсутні дані про відпрацьовані дні трудової участі, а тому для зарахування періодів роботи позивач в колгоспі підстави відсутні. Скаржник наполягає, що його дії в спірному випадку є правомірними, а тому позов задоволенню не підлягає.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
22.08.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи у колгоспі.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 18.09.2025 №44620-34468/О-01/8-0400/25 повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування відповідних періодів до страхового стажу та здійсненні перерахунку пенсії. 
Така відмова мотивована тим, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах, незалежно від використання форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв. Стаж роботи в колгоспі до 01.01.1965 зараховується до стажу роботи незалежно від кількості вироблених трудоднів. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Оскільки, в наданих позивачем документах відсутні дані про відпрацьовані дні трудової участі, зарахувати періоди роботи в колгоспі немає підстав.
Позивач, не погодившись з такою відмовою, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).
Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.
Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
У цій справі спірним є питання не зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періодів роботи у колгоспі з 01.03.1988 до 04.03.1988 та з 12.03.1988 до 08.02.1995, оскільки, як вказує відповідач, в наданих позивачем документах відсутні дані про відпрацьовані дні трудової участі.
Згідно п.2 Постанови Ради Міністрів СССР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.
Відповідно до пунктів 5, 6 Постанови №310 до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Пунктом 13 Постанови №310 передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Відтак, особи, що працювали як члени колгоспів, мали свій окремий вид трудової книжки - трудову книжку колгоспника.
Також, суд враховує встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Судом з`ясовано, що трудова книжка колгоспника позивача серії НОМЕР_1 містить відомості про його трудову участь в колгоспі (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві та інформацію про його виконання позивачем) за періоди з 01.03.1988 до 04.03.1988 та з 12.03.1988 до 08.02.1995, у зв`язку з чим доводи відповідача, не відповідають фактичним обставинам.
Відтак, враховуючи відомості трудової книжки колгоспника позивача серії НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 01.03.1988 до 04.03.1988 у колгоспі ім. Кірова та з 12.03.1988 до 08.02.1995 у колгоспі «ЗОРЯ КОМУНІЗМУ», яке перейменоване на колгосп «ЗОРЯ», а також з метою захисту прав позивача зобов`язати пенсійний орган вчинити дії.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі № 160/31057/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров