Справа № 642/2858/26
Провадження № 3/642/649/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 червня 2026 року суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши дистанційно в режимі відеоконференції матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли до суду з Управління патрульної поліції ДПП в Харківській області у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого ТОВ «ВОСТПАК, комірником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2026 року о 02 год. 59 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA CERATO» державний номерний знак НОМЕР_2 в м. Харкові по вул. Холодногірській, 2-А, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820 та проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» відмовився, про що велась відеофіксація на бодикамеру поліцейських №470477 та відеореєстратор. Правопорушення вчинив повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.
Крім того, 05 квітня 2026 року о 02 год. 59 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA CERATO» державний номерний знак НОМЕР_2 в м. Харкові по вул. Холодногірській, 2-А, не маючи права керування таким транспортним засобом, про що велась відеофіксація на бодикамеру поліцейських №470477. Правопорушення вчинив повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.126 КУпАП.
Постановою Холодногірського районного суду м. Харкова від 21.05.2026 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .
В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину в інкримінованому правопорушенні за ч.2 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що 05 квітня 2026 року, вночі десь за 10 хвилин до його зупинки по вул. Холодногірській, 2-А, він керуючи транспортним засобом «KIA CERATO» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Харкові по вул. Дудинській був зупинений працівниками поліції, які відносно нього склали два протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, продув Драгер та результат показав 2.0 проміле. Потім його знову зупинила поліція на вул. Холодногірській, він показав працівникам поліції ці два протоколи, що вже були складені відносно нього, та в другий раз відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Працівники поліції вдруге склали відносно нього два протоколи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП. Його викликали до Новобоварського районного суду м. Харкова в судове засідання, де він визнав провину в скоєнні правопорушень. У вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП він провину визнає повністю.
21.05.2026 на адресу суду, за допомогою системи «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 - адвоката Рвачова О.О. надійшло клопотання, в якому він просить провадження у справі № 642/2858/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На обґрунтування поданого клопотання зазначає, що протокол відносно ОСОБА_1 , було складено безпідставно та протиправно, з порушенням вимог закону, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП. З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на перебування в стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, на що останній відмовився, однак при цьому працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, як того вимагають приписи Інструкції № 1452/735. Отже, вищевикладені обставини, а саме не направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я після того, як останній відмовився від проходження огляду на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», свідчить про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч. ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку № 1103, п. 7 Розділу I Інструкції № 1452/735 та недійсність огляду в силу приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП, що в свою чергу безпосередньо вказує на відсутність у діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Також, з матеріалів судової справи 639/3189/26 (Новобаварський районний суд м. Харкова) вбачається, що: «05 квітня 2026 року о 01:19 год. в м. Харків по пр-ту Любові Малої, 87, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Cerato», номерний знак НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора ARHE0222 (принтер ARLK 0086), результат огляду 2,42 % проміле. З результатом огляду водій погодився. Огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився. Правопорушення вчинив повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП». При цьому, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що після проходження ним огляду на місці зупинки автомобіля та складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення на підставі яких в подальшому було сформовано судову справу № 639/3189/26, працівники поліції його фактично не відсторонювали від керування автомобілем, оскільки транспортний засіб не передавався на відповідальне зберігання іншій особі, а також вищевказаний автомобіль не було евакуйовано. Так, навпаки саме працівники поліції дозволили ОСОБА_1 продовжити рух внаслідок чого його підзахисний знову був зупинений поліцейськими та було складено протокол від 05.04.2026 року. Таким чином, з огляду на вищевикладене, вважає, що в діях співробітників поліції, наявна провокація на керування автомобілем. Всупереч ч. ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП, п. 2, п. 2-1 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1102, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом після проведення огляду на перебування в стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля. В подальшому, інші працівники поліції повторно зупинили авто ОСОБА_1 та склали відносно нього вже протокол серії ЕПР 1 № 632452 від 05.04.2026 року. З даного приводу на адресу УПП в Харківській області ДПП було подано відповідну скаргу. Таким чином, та обставина, що працівники поліції не виконують імперативних приписів закону про відсторонення від керування водія в разі наявності підстав вважати, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння свідчить про навмисну провокацію з боку поліції з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим дана справа підлягає закриттю через недопустимість доказів на підтвердження вини особи. Крім того, згідно фабули вищевказаного протоколу ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення у тому, що він нібито: «Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у лікаря нарколога, водій відмовився. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП». Проте, вказані вище відомості не відповідають дійсності, оскільки з пояснень ОСОБА_1 та наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. На його думку, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення. Отже, з огляду на вищевикладене, в силу допущених працівниками поліції порушень під час складання та оформлення матеріалів, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, вважаю що провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - підлягає закриттю.
Адвокат Рвачов О.О., який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав надане ним письмове клопотання про закриття провадження у справі, вважає, що у даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, тому просить провадження в справі закрити. Що стосується притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, він провину визнає повністю, договір про надання правової допомоги був укладений з ОСОБА_1 тільки по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП.
Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Рвачова О.О., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та відеозапис з нагрудної камери, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Щодо притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП суд зазначає наступне.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху(далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги Правил дорожнього руху України передбачена ст. 130 КУпАП.
Зокрема, згідно ч.2 ст.130 КУпАП, передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).
Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаряфельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно із п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Крім того, відповідно до п. 27постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 632452 від 05.04.2026 який відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила, а отже, є належним та допустимим доказом у справі (а.с.1); направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР «ОКНЛ» від 05.04.2026; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; довідкою т.в.о інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Букалової О., про те, що згідно облікових даних ІПНП ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія; довідкою т.в.о інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Букалової А. про повторність вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 ; рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП Соболєвського В.А.; копією постанови Новобаварського районного суду м. Харкова від 17.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Також, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи. (а.с.3)
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 632452 від 05.04.2026, слідує, що 05 квітня 2026 року о 02 год. 59 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA CERATO» державний номерний знак НОМЕР_2 в м. Харкові по вул. Холодногірській, 2-А, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820 та проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» відмовився.
Дані обставини підтверджуються відеозаписом, який вівся на нагрудну бодикамеру працівників поліції, та направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР«ОКНЛ» від 05.04.2026 року, які були досліджені судом.
Так, на відеофайлу 05.04.2026 з часом 03:00:25 відеозапису поліцейськими був зупинений автомобіль «KIA CERATO» д.н.з НОМЕР_2 в м. Харкові по вул. Холодногірській, 2-А під керуванням водія ОСОБА_1 , які під час спілкування з ОСОБА_1 виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 надав поліцейським два протоколи від 05.04.2026 за ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, які були складені нещодавно відносно нього працівниками поліції, та зазначив, що під час керування по пр-ту Любові Малої хвилин 40 тому, його зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на що він погодився. Після того як він продув Драгер результат був позитивний, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. 
На відеофайлу 05.04.2026 з часом 03:02:27 відеозапису поліцейські перевіряють у ОСОБА_1 документи та роз`яснюють, «що не можна було сідати за кермо, якщо були вже зупинені та пройшли огляд на стан алкогольного сп`яніння і результат був позитивний». 
На відеофайлу 05.04.2026 з часом 03:02:47відеозапису поліцейські повідомляють ОСОБА_1 , що під час спілкування з ним в нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. На що ОСОБА_1 відповідає, «що він не відмовляється, що є ознаки алкогольного сп`яніння, «перегар».
Так, на відеофайлу 05.04.2026 з часом 03:02:55 відеозапису працівник поліції запропонував ОСОБА_1 , згідно законодавства України пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора DRAGER та в медичному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відповів «тільки що пройшов».
На відеофайлу 05.04.2026 з часом 03:03:08 відеозапису працівник поліції запитує ОСОБА_1 : «Якщо Ви тільки що пройшли огляд, навіщо сіли за кермо і поїхали далі, а не залишили автомобіль і пішли пішки». На що ОСОБА_2 відповів: «Йому потрібно було поставити автомобіль, додому залишалося проїхати 100 метрів, він не хотів залишати автомобіль на місці першої його зупинки поліцейськими».
На відеофайлу 05.04.2026 з часом 03:08:24 відеозапису поліцейський ще раз пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора DRAGER ALCOTEST та в медичному закладі охорони здоров`я, на що він відмовляється від проходження огляду та одночасно не заперечує, що він випив і в нього є «перегар». 
На відеофайлу 05.04.2026 з часом 03:09:21 відеозапису працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права згідно зі ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.
На відеофайлу 05.04.2026 з часом 03:29:19 поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора DRAGER та в медичному закладі охорони здоров`я.
Обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення повністю узгоджуються із дослідженим судом відеозаписами із нагрудної камери поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувались 05 квітня 2026 року за участю ОСОБА_1 .
Так, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820 та доставлення до медичного закладу у супроводі співробітників поліції, що було розцінено як відмову від проходження огляду. Працівником поліції було чітко озвучено водієві підстави та спосіб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено, що останній відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки має ознаки алкогольного сп`яніння.
Досліджений в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери поліцейського свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.
Суд звертає увагу на те, що відеозапис працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
У даному випадку мала місце належна правова процедура, будь-яких порушень працівниками поліції вимог законів України, інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, та могли бути підставою не виконувати законні вимоги поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено.
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис відповідає вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.
Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол. При цьому, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що «відмовився», та від підпису також відмовився.
Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності.
Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Проте, заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень. Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції, а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
В даному випадку, підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння у інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП Соболєвського В.А були в наявності. Так, інспектором поліції було встановлено, що у водія ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.
Дослідженими матеріалами справи достовірно встановлено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (на місці події та в медичному закладі), що зафіксовано на нагрудну бодикамеру та об`єктивно підтверджується відеозаписами, які додано до матеріалів справи. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адміністративної відповідальність за ст.130 ч.2 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП., оскільки останній, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України 05.04.2026 року, дане правопорушення вчинив повторно протягом року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені у судовому засіданні та не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.
Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 632452 від 05.04.2026 відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, поліцейським було виконано вимоги ст.266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці скоєння адміністративного правопорушення, або в медичному закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, що відповідає вимогам п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, на що ОСОБА_1 відмовився.
Зазначене повністю спростовує доводи захисника про порушення процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
Суд враховує, що доказове значення має не саме визнання або заперечення ОСОБА_1 своєї вини, а та конкретна інформація про обставини, що мають значення для справи, тобто фактичні дані щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції № 1395 від 07.11.2015, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП та про невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв.
У зв`язку з цим, суд критично розцінює надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 про невизнання своєї вини, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду, узгодженими між собою, матеріалами справи, зокрема відеозаписом, направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР «ОКНЛ» від 05.04.2026; довідкою т.в.о інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Букалової А. про повторність вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 ; рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП Соболєвського В.А.; копією постанови Новобаварського районного суду м. Харкова від 17.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та іншими матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, які грунтуються на власній інтерпретації подій, але не доведені у судовому засіданні жодним доказом.
Доводи захисника про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на переконання суду, є безпідставними, оскільки законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом. Також не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та не є свідченням того, що водій не мав ознак алкогольного сп`яніння.
З приводу позиції захисника, що постанова Новобаварського районного суду м. Харкова від 17 березня 2026, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень та 1 року позбавлення права керувати транспортними засобами є не завіреною належним чином, а відтак є неналежним доказом суд зазначає наступне.
Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Так, копія зазначеної постанови зроблена шляхом витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень і містить дані про надіслання її судом в Реєстр та дату набрання законної сили. Крім того дана копія зроблена через повний доступ до інформаційних ресурсів Реєстру, яка забезпечується за допомогою електронного кабінету виключно для авторизованих користувачів. Даний доступ має виключний перелік категорій осі, визначений Рішенням ВРП № 1200/0/15-18 від 19.04.2018 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень».
Враховуючи викладене, наявна в матеріалах справи копія постанови Новобаварського районного суду м. Харкова від 17.03.2026 є належним доказом у даній справи (а.с.9-12).
Стосовно всіх інших доводів та заперечень адвоката Рвачова О.О. суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00 від 18 липня 2006 року).
Суд звертає увагу на те, що норми чинного законодавства не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.
Судом не встановлено порушень фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, доводи зазначені під час розгляду даної справи з боку захисту не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав, наведених захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.
Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.
У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У рішенні «Шмауцер протии Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації №R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй в провину, мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї, обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).
Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.
За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.
Отже, обрана стороною захист версія подій, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, суддя вважає її певною реалізацією права на захист.
Вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Щодо притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП суд зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №632445, 05 квітня 2026 року о 02 год. 59 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA CERATO» державний номерний знак НОМЕР_2 в м. Харкові по вул. Холодногірській, 2-А, не маючи права керування таким транспортним засобом, про що велась відеофіксація на бодикамеру поліцейських №470477. Правопорушення вчинив повторно протягом року, чим порушив п.2.1(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.126 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому правопорушенні за ч.5 ст.126 КУпАП визнав повністю.
Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Одночасно з цим, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Тобто елементами об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, є вчинення саме повторно протягом року одного з діянь, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, передбачає усвідомлення правопорушником того, що він повторно, після притягнення його до адміністративної відповідальності, протягом року вчиняє аналогічне правопорушення (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами).
Частиною 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Таким чином, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632445 від 05.04.2026 року, складеним уповноваженою особою, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6707702 від 22.02.2026 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу, що свідчить про повторність вчинення протягом року правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП; довідкою т.в.о інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Букалової О. про повторність вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 ; рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП Соболєвського В.А.; копією постанови Новобаварського районного суду м. Харкова від 17.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП; відеозаписом, долученим до матеріалів справи; довідкою т.в.о інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Букалової О., про те, що згідно облікових даних ІПНП ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.
Вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Під час розгляду справи судом встановлено, що водієм ОСОБА_1 були порушені вимоги п.п.2.5, 2.1а) Правил дорожнього руху України, останній на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, а також керував автомобілем, не маючи права керування таким транспортним засобом.
За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Суспільна небезпека вчинених ОСОБА_1 правопорушень, на думку суду полягає у піддані ризику небезпеки життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.
Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуюче те, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, відповідно до ст. 36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції, встановленої ч.5 ст. 126 КУпАП, як більш серйозного правопорушення.
Санкція ч.5 ст. 126 КУпАП передбачає, зокрема, накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно облікових даних ІПНП посвідчення водія не отримував.
Враховуючи вищевикладене, те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не набувши у передбаченому законом порядку відповідних знань та навиків з водіння та допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, особу правопорушника, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання в межах санкції, яка встановлена за правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу. При цьому суд також враховує правову позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20.
Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.
Що стосується адміністративного стягнення в частині оплатного вилучення транспортного засобу, то суд зазначає, що, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
З у рахуванням вказаних обставин суд не вбачає необхідності застосувати інше необов`язкове додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення слід стягнути судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130 ч.2, 126 ч.5, 251, 268, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначити адміністративне стягнення:
-за ч.2 ст.130 КУпАП- у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу;
-за ч.5 ст.126 КУпАП - у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800, 00 гривень (отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA168999980313020149000020001, код 21081300, ЄДРПОУ 37874947) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови ні пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу: за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу 81600,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA908999980313111256000026001, код 22030106, ЄДРПОУ 37993783).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В.В. Вікторов