ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2026 р. Справа№ 927/736/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Алданової С.О. 
Євсікова О.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Чернігівської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2025
у справі №927/736/25 (суддя Романенко А.В.)
за позовом Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави
в особі позивача 1: Державної екологічної інспекції у Чернігівській області,
в особі позивача 2: Сухополов`янської сільської ради,
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України",
про відшкодування збитків у розмірі 220 659,06 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

18.07.2025 Прилуцькою окружною прокуратурою, в інтересах держави в особі позивачів 1 та 2 - Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Сухополов`янської сільської ради, поданий позов до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про відшкодування збитків у розмірі 220 659,06 грн завданих навколишньому природному середовищу внаслідок незабезпечення постійним лісокористувачем, на підвідомчій йому території, охорони і збереження лісового фонду, що призвело до незаконної порубки дерев у кварталі 187 виділу 2 філії "Ніжинське лісове господарство" поблизу села Боршна Прилуцького району.
Позов мотивовано тим, що відповідач, будучи постійним лісокористувачем, виявив протиправну бездіяльність і не забезпечив належної охорони лісу, внаслідок чого невстановленими особами було здійснено незаконну порубку дерев. Відповідно до лісового та природоохоронного законодавства, саме на постійного лісокористувача покладено обов`язок із захисту лісових насаджень, тому він має нести цивільно-правову відповідальність за допущені порушення. З огляду на повністю доведену вину відповідача у неналежній охороні території, позивач вимагає відшкодувати державі та навколишньому середовищу завдану майнову шкоду на загальну суму 220 659,06 грн.
Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав ст.ст. 19, 64, 86, 105, 107 Лісового кодексу України.

Доводи та заперечення відповідача

У своєму відзиві відповідач повністю не визнає позовні вимоги, вважаючи їх безпідставними та надуманими. Він мотивує це тим, що зі свого боку вжив усіх необхідних заходів для охорони лісу та належним чином відреагував на виявлену незаконну рубку, повідомивши про неї правоохоронні органи у триденний строк. Відповідач наголошує, що твердження про його протиправну бездіяльність є необґрунтованими , адже підприємство систематично здійснює комплексні заходи з охорони лісу: проводить регулярні рейди , залучає мобільні екіпажі , використовує засоби відеоспостереження і GPS-трекери , а також створює мінералізовані смуги. Крім того, відповідач вказує на те, що органи досудового розслідування та екологічна інспекція не вчинили дієвих заходів для встановлення реальних правопорушників , а позов прокуратури є лише спробою перекласти провину на державне підприємство, щоб прикрити власну бездіяльність у розслідуванні злочину.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2025 було відмовлено в задоволенні позову Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про відшкодування збитків у сумі 220 659,06 грн. 
Суд, керуючись ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 64, 86, 105, 107 Лісового кодексу України, виходив з того, що позовні вимоги прокуратури про відшкодування шкоди є необґрунтованими та недоведеними, оскільки вихідні дані, використані експертом у розрахунку, не підтверджені наявними матеріалами справи, а натурне обстеження об`єкта дослідження експертом не проводилось, що унеможливлює встановлення реального факту та розміру заподіяних збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати рішення та задовольнити позов у повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь Чернігівськоі? обласноі? прокуратури судові витрати за подання апеляціи?ноі? скарги. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено норми процесуального права ст. ст. 7, 13, 43, 73-74, 76-80, 86, 91, 236 ГПК України, внаслідок чого надано невірну правову оцінку доказам та прийнято незаконне судове рішення. 
Зокрема, апелянт зазначив, що:
- не проведення екологічною інспекцією перевірки та відсутність акту перевірки не спростовує встановленого факту незаконної рубки дерев невстановленими особами на земельній ділянці лісового фонду, охорону та захист якої зобов`язаний був забезпечити саме відповідач, як постійний лісокористувач;
- законодавством не передбачено обов`язкового проведення такої перевірки. Крім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України №303 в умовах воєнного стану Державна екологічна інспекція позбавлена можливості проводити планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю);
- висновок суду щодо розбіжності в частині розміру діаметру пнів у даній справі є помилковим. В акті огляду лісопорушення зазначені вже усереднені показники діаметра пня, тоді як в протоколі огляду місця події зазначалися два заміри (найбільший та найменший), з яких у подальшому експертом виведено середнє арифметичне значення;
- проведення огляду місця події здійснено за участі посадової особи ДП «Ліси України», який будь-яких зауважень чи застережень не висловлював. Під час розгляду справи в суді відповідачем розмір діаметрів пнів вирубаних дерев та розмір заподіяних збитків взагалі не оспорювався, що свідчить про фактичне визнання установленої обставини. Відомості щодо кількості, якості та місця виявлення незаконно вирубаних дерев в обох документах повністю співпадають;
- припущення суду про недопустимість доказів, зібраних в рамках досудового розслідування, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими здійснюється судом при прийнятті остаточного рішення в кримінальному провадженні, яке ще не ухвалювалося. Жодних істотних порушень прав людини і основоположних свобод відповідачем не наведено та органами досудового розслідування не допускалося;
- висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні є належним та допустимим письмовим доказом, в якому зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння та порушення природоохоронного законодавства. Цей висновок експертизи ніким не оскаржувався і наразі залишається чинним. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 постановлено витребувати у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/736/25 та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2025 у справі № 927/736/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 17.11.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 17.11.2025 (включно).

Узагальнені доводи та заперечення позивача 

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити скаржнику в апеляційний вимогах та залишити Рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2024р. у справі №911/733/24 за позовом за позовом Фізичної особи-підприємця Крикуна Володимира Анатолійовича до Фізичної особи-підприємця Пономаренко Наталії Юріївни про стягнення 204 593,68 грн в силі.
Зокрема, позивач зазначив, що:
- відповідач вжив усіх передбачених заходів з охорони лісу та своєчасно (у триденний строк) повідомив правоохоронні органи про факт виявленої незаконної рубки;
- позов прокуратури розцінюється як спроба перекласти матеріальну відповідальність на державне підприємство з метою прикриття бездіяльності правоохоронних органів, які досі не провели належного розслідування та не встановили реальних правопорушників;
- Державна екологічна інспекція не проводила жодних перевірок із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, не складала актів державного нагляду, не видавала приписів та навіть не залучалася як компетентний спеціаліст до обмірів пнів під час огляду місця події;
- позовні вимоги ґрунтуються на документах, що мають суттєві недоліки. Висновок експерта складено без проведення натурного обстеження, а протоколи та акти огляду містять розбіжності в діаметрах пнів, не вказують вид дерев та метрологічні засоби, якими проводилися вимірювання;
- стягнення збитків з державного підприємства, яке самостійно вкладає значні кошти в охорону, захист від пожеж та відновлення лісів, не є дійсним захистом державних інтересів, а лише завдає підприємству додаткової шкоди;
- відповідно до правової позиції Верховного Суду (зокрема у справі № 907/449/22), обов`язок відшкодування шкоди покладається на постійного лісокористувача лише у разі доведення його вини у порушенні вимог щодо організації охорони та захисту лісів, що в даній справі не доведено. 

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підстав сукупності належних та допустимих доказів встановив такі обставини правовідносин сторін. 
За п. 1.1 Статуту ДСГП "Ліси України" (код ЄДРПОУ 44768034) (затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів від 24.06.2025 № 206) Підприємство засноване на державній власності, створене відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 26.10.2022 № 804 "Про створення Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" та належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.
Пунктом 3.1., підпунктами 3.2.2. та 3.2.3. статті 3 Статуту ДСГП "Ліси України" визначено, що Підприємство створене з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Одними з основних напрямків діяльності Підприємства є забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, запобігання злочинам та адміністративним правопорушенням у сфері лісового господарства.
Підприємство є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство" на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 № 862 "Про припинення Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство" та затвердження складу комісії з припинення"" (підпункт 1.4.5. п. 1.4. статті 1 Статуту).
Згідно з наказом Державного підприємства "Ліси України" від 18.10.2024 № 1933 "Про припинення філії "Ніжинське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", філія (ЄДРПОУ ВП 45078873) припинена шляхом її закриття.
За передавальним актом від 31.12.2024 (затвердженим наказом ДСГП "Ліси України" від 31.12.2024 № 2323) майно, активи та пасиви на балансових та позабалансових рахунках, матеріалів лісовпорядкування та документів, що підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше (включаючи судові справи), передані до філії "Північний лісовий офіс" ДСГП "Ліси України", в тому числі по філії "Ніжинське лісове господарство" ДСГП "Ліси України".
Прилуцьким районним відділом поліції ГУНП в Чернігівській області проводилось досудове розслідування в межах кримінального провадження № 12023270330001158, відкрите за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, за фактом незаконної порубки дерев (у кількості 21 одиниця) в кварталі 187 виділу 2 філії ДП "Ніжинське лісове господарство".
Вході досудового розслідування встановлено та доведено причетність до порубки 3х дерев породи дуб громадянина ОСОБА_1 у кварталі 187 виділу 2 філії ДП "Ніжинське лісове господарство", неподалік с. Боршна; порубку інших дерев (у кількості 18 одиниць) здійснили невстановлені особи.
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.12.2023 у справі № 742/5254/23 ОСОБА_1 визнано винним у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 246 КК України (за фактом порубки, без дозвільних документів, трьох сухостійних дерев породи дуб звичайний). Задоволений цивільний позов Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі філії «Ніжинське лісове господарство» ДП «Ліси України» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Сухополов`янської сільської ради; присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Сухополов`янської сільської ради завдану кримінальним правопорушенням шкоду в розмірі 23 083,09 грн (з урахуванням часткового відшкодування на суму 5 000,00 грн, загальний розмір матеріальної шкоди - 28 083,09 грн). 
Матеріали кримінального провадження № 12023270330001158 від 25.08.2023 відносно невстановлених осіб за фактом порубки дерев (сухостійного дерева породи дуб звичайний) в кварталі 187, виділ 2 «Ніжинське лісове господарство» ДП «Ліси України», виділено в окреме провадження № 12023270330001338.
Постановою Прилуцької окружної прокуратури від 08.07.2025, наданий дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування в кримінальному провадженні № 12023270330001338 від 29.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.
За матеріалами досудового розслідування в наведеному кримінальному провадженні, 25.08.2023, від старшого майстра лісу філії «Ніжинське лісове господарство» ДП «Ліси України», ОСОБА_2 , надійшло повідомлення, що 25.08.2023, поблизу села Боршна Прилуцького району, невстановлені особи здійснюють незаконну порубку деревини, яку завантажують в автомобіль марки «Iveco» білого кольору, номерні знаки НОМЕР_1 .
За фактом незаконної рубки дерев, на підставі повідомлення, слідчим Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, лейтенантом поліції Ситченком Михайлом Миколайовичем, у присутності понятих, разом з посадовою особою філії "Ніжинське лісове господарство" ДП "Ліси Україна", ОСОБА_2 (старший майстер лісу), 25.08.2023, складений протокол огляду місця події, яким зафіксоване місце вчинення незаконної порубки - квартал 187 виділ 2 на території філії «Ніжинське лісове господарство» ДП «Ліси України»; зруби дерев: 1) пень 65 см у діаметрі; 2) пень 41 х 43 см; 3) пень 47 х 46 см; 4) пень - 41 х 44 см; 5) пень 56 х 50 см; 6) пень 50 х 50 см; 7) пень 40 х 45 см; 8) пень 95 х 45 см; 9) пень 51 х 51 см; 10) пень 43 х 54 см; 11) пень 80 х 47 см; 12) пень 110 см х 90 см; 13) пень 57 х 53 см; 14) пень 66 х 67 см; 15) пень 58 х 56 см; 16) пень 33 х 44 см; 17) пень 57 х 62 см; 18) пень 51 х 61 см; 19) пень 61 х 64 см; 20) пень 74 х 76 см; 21) пень 50 х 60 см.
Відомості про вид зрубаних дерев, їх ознаку (сироростучі / сухостійні) до акту огляду місця події не внесені; відсутня перелікова відомість зрубаних дерев (як додаток до акту огляду місця події не складена); так само відсутні відомості про те, яким чином та за допомогою яких саме засобів здійснювався обмір зрубаних дерев.
До акту огляду місця події додані ілюстративні таблиці, зокрема, №№ 21-41 фіксують дії з обміру виявлених пнів на місці рубки. 
За експертним висновком Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.11.2024 № СЕ-19/125-24/3071-ФХЕД, у межах кримінального провадження № 12023270330001338, внаслідок вирубки 21 сухостійного дерева виду дуб звичайний, станом на 25.08.2023, на території лісової ділянки кварталу 187 виділу 2 Прилуцького лісництва філії «Ніжинське лісове господарство» ДП «Ліси України», розмір екологічної шкоди, завданої навколишньому середовищу (державі), склав 248 722,15 грн.
Висновок інженерно-екологічної експертизи від 14.11.2024 № СЕ-19/125-24/3071-ФХЕД складений експертом, зокрема, на підставі відомостей наданих, додатково, слідчим Гончаровим Р., у листі від 14.11.2024 № 30259/124/47/2024, щодо виду пошкоджених дерев та діаметру пнів, без обстеження експертом об`єкту дослідження.
Мотивуючи звернення до суду з даним позовом, прокурор зазначив, що оскільки частина шкоди в розмірі 28 083,09 грн, присуджена до стягнення з винної особи ОСОБА_1 за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.12.2023 у справі № 742/5254/23 за порубку, без дозвільних документів, дерев, у кількості 3х одиниць, породи дуб звичайних, з діаметрами 47 см, 48 см та 49 см (у межах цивільного позову), наявні достатні підстави для звернення прокуратурою з позовом в інтересах держави в особі Держекоінспекції у Чернігівській області та Сухополов`янської сільської ради до відповідача, як постійного лісокористувача, про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу за фактом незаконної порубки дерев (у кількості 18 одиниць) невстановленими особами на підвідомчій Підприємству території (складає різницю між сумою визначеною висновком судової експертизи від 14.11.2024 № СЕ-19/125-24/3071-ФХЕД та шкодою, розмір якої присуджений до стягнення з винної особи, ОСОБА_1 , у межах цивільного позову в кримінальній справі № 742/5254/23).
За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокуратури про відшкодування шкоди є необґрунтованими та недоведеними, оскільки вихідні дані, використані експертом у розрахунку, не підтверджені наявними матеріалами справи, а натурне обстеження об`єкта дослідження експертом не проводилось, що унеможливлює встановлення реального факту та розміру заподіяних збитків.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а також правові висновки Верховного Суду у аналогічних справах, на які він послався у своєму судовому рішенні. 
Зокрема, суд встановив, що предметом спору в справі є стягнення з відповідача (як постійного лісокористувача) шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства, за фактом незаконної рубки дерев на підвідомчій території.
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за якою будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи (у вигляді дій або бездіяльності) 2) наявність шкоди - втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою - виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; 4) вина особи, яка завдала шкоду.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної (деліктної) шкоди.
Частиною 2 статті 19 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.
Системний аналіз положень статті 86, п. 5 частини 2 статті 105, статті 107 ЛК України дає підстави для висновку про те, що в випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні в порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, а також передбачено, що підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, в розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем установлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Отже, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладений саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, у тому числі в разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає в протиправній бездіяльності в вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами в справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За частинами 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Правова позиція апеляційного суду 

Щодо природи відповідальності лісокористувача

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України (ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ця норма закріплює принцип винної відповідальності: особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
У справах про відшкодування екологічної шкоди, завданої третіми особами, відповідальність лісокористувача (якщо він не є безпосереднім заподіювачем) може наставати лише за наявності складу цивільного правопорушення, де ключовим елементом є протиправна бездіяльність.
Відповідальність лісокористувача не є автоматичною. Для її застосування позивач (прокуратура або екологічна інспекція) має довести, що:
- Лісокористувач мав законодавчий обов`язок вчинити конкретні дії з охорони лісу.
- Лісокористувач мав реальну можливість вчинити ці дії.
- Лісокористувач свідомо не виконав ці дії (бездіяльність), що створило умови для вчинення порушення третіми особами.
Згідно з частиною другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
ЦК України не містить визначення поняття "вина". Втім, у окремих статтях цього Кодексу, згадується про умисел та необережність. Таким чином, в цивільному праві традиційно розрізняють умисну та необережну форми вини.
У частині першій статті 614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Застосовуючи за аналогією статтю 614 ЦК України до деліктних відносин, виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди («поведінкова концепція вини»).
Умисел як форма вини включає елемент усвідомлення та наміру. Діяння особи вважаються такими, що вчинені з умислом, якщо вона усвідомлювала протиправність своєї поведінки та бажала або свідомо допускала настання шкоди (збитків).
Отже, якщо лісокористувач забезпечив патрулювання, створив групи оперативного реагування та технічно оснастив охорону (відеоспостереження, квадрокоптери), то факт вчинення рубки «невстановленими особами» не свідчить про вину лісокористувача. Навпаки, виявлення такого факту лісовою охороною та повідомлення поліції підтверджує сумлінну поведінку.
Суд апеляційної інстанції констатує, що у спірних правових відносинах:
- лісокористувач не є «страхувальником» або «гарантом» від будь-яких злочинних посягань третіх осіб. 
- покладення відповідальності за збитки без доведення вини лісокористувача (його протиправної бездіяльності) є порушенням ст. 1166 ЦК України. 
- сам факт існування трудових відносин чи договору не означає, що лісокористувач несе відповідальність за дії «чорних лісорубів», якщо він не сприяв їм або не ігнорував свої охоронні обов`язки.
Отже, у таких спорах критично важливим є розмежування щодо дій лісокористувача, тобто  чи були здійснені рейди, чи зафіксовано факт, чи було повідомлено правоохоронні органи, а також щодо бездіяльності - відсутність реагування, неповідомлення, або свідоме ігнорування охорони території.
Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної рубки, суд апеляційної інстанції виходить із загальних засад цивільного законодавства щодо деліктної відповідальності, які підлягають застосуванню у системному зв`язку зі спеціальними нормами лісового законодавства.
Згідно зі статтями 11, 22 та 1166 Цивільного кодексу України, відшкодування шкоди є мірою цивільно-правової відповідальності, яка настає лише за наявності повного складу цивільного правопорушення. До елементів цього складу належать: протиправна поведінка заподіювача, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою та наслідками, а також вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Апеляційний суд відхиляє доводи прокуратури щодо існування «об`єктивної» (безумовної) відповідальності лісокористувача за будь-який факт незаконної рубки на закріпленій території. Така інтерпретація не відповідає положенням чинного законодавства, оскільки постійний лісокористувач не несе відповідальності за шкоду, завдану третіми особами, якщо він довів вжиття всіх належних заходів для охорони лісу.
Вина у деліктних зобов`язаннях (за аналогією до ч. 1 ст. 614 ЦК України) розглядається як «поведінкова концепція»: лісокористувач є невинуватим, якщо він вжив усіх залежних від нього заходів для запобігання заподіянню шкоди. У спірних правовідносинах протиправна бездіяльність може бути констатована лише у разі доведення того, що відповідач свідомо не виконував покладені на нього законом обов`язки (ст.ст. 89, 90 Лісового кодексу України) щодо організації охорони лісових ресурсів.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 25.08.2023 до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від старшого майстра філії «Ніжинське лісове господарство» Заєць Святослава Валентиновича про те, що 25.08.2023 поблизу села Боршна, Прилуцького району, невстановлені особи здійснюють незаконну порубку деревини та завантажують спиляну деревину на автомобіль марки «Iveco», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . (том 1, а.с. 12).
Отже, 25.08.2023 старшим майстром філії «Ніжинське лісове господарство» оперативно було виявлено факт незаконної порубки та повідомив правоохоронні органи для термінового припинення правопорушення. 
В контексті викладеного колегія вважає, що негайне повідомлення про це правоохоронних органів та вжиття заходів реагування свідчить про активну, а не пасивну позицію лісокористувача.
Отже, оскільки відповідач діяв добросовісно, вчасно виявив порушення та ініціював відкриття кримінального провадження, в його діях відсутня протиправна бездіяльність. Встановлення факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, за умови дотримання лісокористувачем встановлених законом стандартів охорони лісу, не є достатньою підставою для покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків. Оскільки в діях ДП «Ліси України» (філії «Північний лісовий офіс») відсутній склад цивільного правопорушення, вимоги прокуратури про стягнення збитків є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо належності та допустимості експертного висновку

Суд першої інстанції вірно встановив, що судова інженерно-екологічна експертиза проведена за матеріалами кримінального провадження № 12023270330001338 методом дослідження матеріалів наданих експерту органом, який призначив експертизу, із застосуванням спеціальних знань у галузі інженерної екології.
Висновок експерта не містить відомостей щодо натурного обстеження місяця можливого спричинення шкоди та перевірки фактичних відомостей, на підставі яких здійснений розрахунок розміру шкоди спричиненої навколишньому середовищу.
В протоколі огляду місця події від 25.08.2023 зафіксовано рубку дерев без дозвільних документів, на території філії Ніжинського лісового господарства ДП "Ліси України" (квартал 187 виділ 2) біля села Боршна, в кількості 21 одиниці, зазначений діапазон діаметру пнів, проте, в протоколі відсутня інформація про типовий вид деревини (дуб, сосна, береза тощо), їх ознаку (сухостійна / сироростуча); не зазначено хто вимірював діаметр пнів та якими саме метрологічними засобами проведене таке вимірювання. Ілюстративні таблиці до протоколу огляду місця події також не містять зазначених відомостей. Перелікова відомість пнів до протоколу огляду місця події учасниками не складалась.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» від 23.07.2008 № 665 затверджені такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту (додаток 1) за кожне дерево, вирубане або пошкоджене до ступеня припинення росту з діаметром дерева в корі біля шийки кореня: 10 см і менше 42 грн; 10,1 - 14 см 74 грн; 14,1 - 18 см 190 грн; 18,1 - 22 см 390 грн; 22,1 - 26 см 685 грн; 26,1 - 30 см 1080 грн; 30,1 - 34 грн 1449 грн; 34,1 - 38 см 1845 грн; 38,1 - 42 см 2266 грн; 42,1 - 46 см 2688 грн; 46,1 - 50 см 3109 грн. За кожне 1-сантиметрове перевищення 50-сантиметрового діаметра розмір шкоди збільшується на 105 грн. Діаметр пня дерева в корі зазначається як середнє арифметичне значення між найбільшим та найменшим замірами діаметра. Замір діаметра пня, який зрізаний нижче шийки кореня (урівень із землею або утоплений у землю), здійснюється за фактичним зрізом.
За незаконне вирубування сухостійних дерев розмір шкоди обчислюється за цією таксою, зменшеною в 2 рази.
З наведених норм вбачається, що шкода завдана навколишньому природному середовищу визначається за кожне дерево, вирубане або пошкоджене до припинення росту, виходячи з діаметру дерева у корі біля шийки кореня як середнє арифметичне значення між найбільшим та найменшим замірами діаметра. Таксами встановлюється залежність розміру шкоди за кожне окреме дерево виходячи з діаметру його зрізу. При цьому, за кожне сантиметрове перевищення 50-ти сантиметрового діаметра розмір шкоди збільшується на 105,00 грн. Також при визначенні розміру враховується вид деревини та ознака, зокрема, за незаконне вирубування сухостійних дерев розмір шкоди обчислюється за встановленою таксою, зменшеною в 2 рази.
Таким чином, установлення кількості зрубаних пнів, їх діаметру, виду та ознаки має суттєве значення для правильного розрахунку шкоди.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок експерта від 14.11.2024 № СЕ-19/125-24/3071-ФХЕД не може бути визнаний належним та допустимим доказом розміру шкоди, оскільки він складений з істотним порушенням вимог процесуального законодавства та спеціальної Методики «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. 
Питання визначення розміру шкоди, завданої лісу, вимагає застосування спеціальних знань та проведення дослідження безпосередньо на місці події. Висновок експерта, який базується виключно на матеріалах кримінального провадження (без виходу на місцевість), є похідним доказом, що не містить верифікованих даних про стан лісових насаджень на момент вчинення правопорушення. Відсутність натурного обстеження позбавляє суд можливості перевірити об`єктивність вихідних даних, що закладені в основу розрахунку шкоди.
Визначення розміру шкоди, заподіяної лісу, регулюється відповідними нормативно-правовими актами (зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, що встановлюють такси для обчислення шкоди). Ці нормативні документи передбачають обов`язкове проведення огляду місця незаконної рубки для встановлення:
- діаметра пнів;
- породи дерев;
- ступеня пошкодження (до припинення чи не до припинення росту);
- інших характеристик, що безпосередньо впливають на розрахунковий коефіцієнт.
Експерт, який не проводив натурного огляду, позбавлений можливості встановити ці фактичні обставини. Заміна натурного обстеження аналізом лише «паперових» матеріалів слідства (протоколів, фототаблиць сумнівної якості) призводить до того, що розрахунок стає гіпотетичним припущенням, а не науково обґрунтованим висновком.
Верховний Суд неодноразово наголошував (зокрема, у справах № 904/982/19, № 915/1217/20), що висновок експерта, побудований на припущеннях або на даних, які не були перевірені експертом самостійно (зокрема, шляхом безпосереднього огляду), не може бути покладений в основу рішення суду як належний доказ. Експертиза в господарському процесі повинна забезпечувати повноту дослідження, а не формальне підтвердження обвинувальних матеріалів кримінального провадження.
Оскільки судова експертиза проводилася без натурного обстеження об`єкта, вихідні дані для розрахунку (діаметри дерев, їх кількість, якісний стан) не є встановленими фактами, а лише відображають версію слідства. Таким чином, такий висновок не відповідає критеріям достовірності та допустимості, визначеним ст. ст. 76-79 ГПК України, та не може бути належним доказом завданої майнової шкоди. Суд позбавлений можливості покласти такий доказ в основу судового рішення через його суперечливість та недоведеність фактичних обставин, на яких він ґрунтується.
Апелянт обґрунтовує розмір шкоди висновком експерта № СЕ-19/125-24/3071-ФХЕД від 14.11.2024. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що цей документ не є достатнім доказом для стягнення коштів у господарському процесі. 
Суд звертає увагу, що згідно зі ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Прокурор не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) філії «Північний лісовий офіс» та заподіяною шкодою. 
Колегія враховує, що відповідач надав належні докази своєї сумлінної поведінки (накази про створення груп реагування, журнали обліку рейдів), які свідчать про активну позицію у забезпеченні охорони лісових ресурсів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги 

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта. 

Керуючись Главою 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2025 у справі №927/736/25 залишити без змін.
Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков