Справа № 277/583/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 року с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді     ОСОБА_1 
за участю: секретаря с/з    ОСОБА_2 

розглянувши у порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №12026065540000019 від 03 березня 2026 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Підлуби Ємільчинського району району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, із середньою спеціальною освітою, фізична особа-підприємець, заміжня, раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України

в с т а н о в и в:

10 лютого 2026 року приблизно о 08 год. у ОСОБА_3 , яка перебувала в будинку АДРЕСА_1 виник словесний конфлікт з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Будучи невдоволеною поведінкою малолітньої доньки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , діючи умисно, нанесла один удар долонею правої руки по лівій щоці та один удар долонею правої руки по сідницях ОСОБА_4 .
В результаті нанесених побоїв ОСОБА_3 умисно завдала ОСОБА_4 фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, а саме в умисному завданні побоїв малолітній ОСОБА_4 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із заявою прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст.381-382 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.
Обвинувачена ОСОБА_3 , що була представлена захисником ОСОБА_5 , надала письмову заяву, в якій зазначила, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.
Також у вказаній заяві зазначила, що її згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без її участі є добровільною, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 надала письмову заяву, в якій вказала, що згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому зсідання та без її участі. 
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги заяву останньої, в якій зазначено, що вона не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України – у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, його винуватість підтверджується, відповідно до ч.2 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, а саме: протокол огляду документів від 23.04.2026 року; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 25.03.2026 року; протокол допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 26.03.2026 року; протокол допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 27.03.2026 року; протокол допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_4 від 03.04.2026 року; протокол проведення слідчого експерименту від 03.04.2026 року за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ; протокол допиту законного представника потерпілого ОСОБА_6 від 03.04.2026 року; висновок експерта №75 від 24.04.2026 року; протокол допиту підозрюваного від 27.04.2026 року; протокол проведення слідчого експерименту від 27.04.2026 року за участю підозрюваної ОСОБА_3 з фототаблицею, вважає що винуватість ОСОБА_3 в завданні побоїв малолітній ОСОБА_4 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень доведена повністю та кваліфікує її дії за ч.1 ст.126 КК України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
На підставі викладеного, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої покарання обставини (щире каяття) та обставини, що обтяжує покарання відповідно до вимог ст.67 КК України (вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах), дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченої та попередження здійснення нею нових кримінальних правопорушень останній необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст.50 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді штрафу є справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальних витрат по справі немає. 
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання немає.
Речові докази по справі відсутні.
Прокурором подано до суду матеріали досудового розслідування №12026065540000019 від 03 березня 2026 року щодо ОСОБА_3 , які зібрані відповідно до вимог КПК України та підлягають зберіганню разом зі справою.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Штраф необхідно сплатити на рахунок: UA408999980313030106000006757, отримувач ГУК у Житобл./ТГ смт Ємільчине 21081100, код отримувача: 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 21081100 призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції.
Матеріали досудового розслідування №12026065540000019 від 03 березня 2026 року щодо ОСОБА_3 – зберігати разом зі справою.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Згідно з ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1