РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року 	справа № 580/1136/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., за участю:
секретаря судового засідання – Міщенко Д.А.,
представника позивача – Кирмана О.Д. (згідно з ордером),
представниці відповідача – Зерщикової Т.В. (у порядку самопредставництва),
розглянувши у відкритому судовому засіданні правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Кирмана О.Д від імені Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним і скасування рішення,
УСТАНОВИВ:

05.02.2026 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Кирмана О.Д від імені Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі – позивач) до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м.Київ, вул.Вавилових, буд.10; код ЄДРПОУ 44681053) (далі – відповідач) про:
визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 10.12.2025 №16691/ТД/ДПС/ФС-410 про накладення на ТОВ «ЛЕО-БУС» (позивача) штрафу у розмірі 1360000,00грн;
стягнення з відповідача сплаченого судового збору. 
Вважають, що відповідач не обґрунтовано та безпідставно зробив висновок про порушення позивачем вимог трудового законодавства без проведення власного інспектування на підставі скасованого судом нормативного акту та без дослідження змісту отриманих документів.
Ухвалою суду від 10.02.2026 позовну заяву прийнято до провадження Черкаського окружного адміністративного суду, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про прийняття до розгляду, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. 
25.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що спірне рішення прийняте у зв`язку з виявленим за наслідками податкової фактичної перевірки допущенням позивачем до роботи неоформлених працівників. 
Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.
Термін підготовчого провадження продовжений ухвалою суду на 30днів.
Під час підготовчого провадження відповідач провів перевірку та скасував вказане вище оскаржуване рішення і подав суду клопотання про закриття провадження. Тому позивач подав уточнену позовну заяву вх. від 22.04.2026, в якій змінив предмет спору та просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 20.04.2026 №16691/ТД/ДПС/ФС-99 (далі – Спірне рішення), винесену щодо накладення на позивача того ж розміру штрафу за ті ж порушення з аналогічних вказаних у позовній заяві обставин і доводів (далі - Заява).
У черговому підготовчому засіданні 22.04.2026 суд постановив ухвалу прийняти позовну заяву вх. від 22.04.2026 до розгляду, продовжити судовий розгляд справи за вказаними в ній позовними вимогами, а клопотання щодо закриття провадження залишив без розгляду, оскільки відкликане відповідачем.
Під час підготовчого провадження суд долучив всі подані сторонами докази.
Зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань від сторін для суду щодо бажання взяти участь у відкритому судовому засіданні, з огляду на відсутність доцільності призначити у справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд дійшов висновку розглянути справу на підставі наявних письмових доказів без їх виклику (у спрощеному письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази, оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Щодо діяльності позивачки проведена податкова перевірка, оформлена Актом від 21.10.2025 №16691/23-00-24-04-01/2448316407 «Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2024» (далі – Акт податкової перевірки). 
В підп.2.3.1 вказаного Акту зазначено, що в 2019-2024 роках загальна чисельність найманих працівників, які перебували у трудових відносинах з позивачкою, складала 45 осіб, у 2019 році - 1 особу, у 2021 році - 2 особи, у 2022 році - 26 осіб, у 2023 році - 22 особи, у 2024 році - 38 осіб. У підп.2.2.2 вказано про виявлення неоформлених найманих осіб – 26менеджерів (згідно з Додатком №2 до Акту), вказаних у накладних на реалізацію товарів. Відносно 17 менеджерів не надано документи, що підтверджують трудові відносини: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Тому вказано про виявлення порушення позивачкою трудового законодавства у формі допуску без оформлення 17 працівників. Крім того допущено несвоєчасне повідомлення про прийняття інших працівників.
У Висновку Акту податкової перевірки вказано про виявлені порушення позивача щодо заниження ПДФО, ЄСВ, ПДВ, порядку реєстрації податкових накладних, неподання довідки 20-ОПП, порушення трудового законодавства.
Вказаний Акт податкової перевірки направлений відповідачу супровідним від 19.11.2025. На його підставі відповідач направив позивачу повідомлення від 20.11.2025 про початок адміністративного провадження та запрошення на слухання 03.12.2025 об 11год. 00хв. Відповідач склав Описи порушень трудового законодавства, виявлених під час фактичної перевірки, в яких зазначив вказані вище прізвища та ініціали кожної фізичної особи з періодами їх залучення позивачкою, як вказано в Акті податкової перевірки. Тому виніс постанову від 10.12.2025 №16691/ТД/ДПС/ФС-410 про накладення на ТОВ «ЛЕО-БУС» (позивача) штрафу у розмірі 1360000,00грн за порушення ст.24 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) та постанови КМУ від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладення гіг-контракту або припинення трудового договору з домашнім працівником» (далі – Порядок №413), посилаючись на виконання абзацу другого ч.2 ст.265 КЗпП України, ст.53 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (зі змінами та доповненнями) та на підставі статті 24 КЗпП України, вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413.
Тому позивач звернувся в суд позовною заявою.
Після відкриття провадження судом та під час підготовчого провадження відповідач за власною ініціативою виніс наказ від 04.03.2026 про скасування зазначеної вище його постанови на підставі службової записки його працівника та про повторний розгляд адміністративної справи. За наслідком виніс Спірне рішення - постанову від 20.04.2026 №16691/ТД/ДПС/ФС-99 про накладення за вказані вище порушення на позивачку за тими ж підставами штрафу у тому ж розмірі.
Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з підп.54 п.4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.
Пункт 7 Положення №96 приписує, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до Положення про Управління Держпраці, затвердженого у новій редакції наказом Держпраці від 03.08.2018 № 84 (далі - Положення № 84), Управління Держпраці у Черкаській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.
Згідно з підп. 5 п.4 Положення № 84 Управління Держпраці у Черкаській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі, їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Відповідно до підп. 50 п.4 Положення №84 Управління Держпраці у Черкаській області накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Згідно з підп.5 п.6 Положення №84 Управління Держпраці у Черкаській області для виконання покладених на нього завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці.
Отже, Спірне рішення прийняте відповідачем на виконання його функцій і завдань.
З приводу підстав Спірного рішення суд урахував.
Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачено відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.
Відповідно до приписів ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків (крім випадків, якщо платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків є сам працівник) - у десятикратному розмірі, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Зазначені штрафи є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у ч.2 ст.265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок №509).
Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).
Штрафи накладаються на підставі:
рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;
акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;
акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;
акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;
акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Отже, акт податкової перевірки можу бути як щодо документальної, так і щодо фактичної перевірки, а протилежні доводи позивача не обґрунтовані.
Згідно з положеннями п.3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 5 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення» (далі – ЗУ №5067-VI) зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.
Здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття відповідно до п.11 ч.1 ст.22 ЗУ №5067-VI.
Робоче місце – згідно з п.20 ч.1 ст.1 ЗУ №5067-VI - місце (приміщення), на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема на підставі трудового договору (контракту).
Трудова функція - це інтегрований, переважно автономний набір трудових дій, що визначається характерним для нього технологічним процесом та передбачає наявність певних компетентностей, необхідних для їх виконання (ст.41 КЗпП України).
Досліджені докази свідчать, що Акт податкової виїзної перевірки містить відомості про прізвища та ініціали осіб-менеджерів та період їх участі у реалізації товарів з видаткових накладних щодо постачання позивачкою товарів, робіт і послуг. Однак в ньому не вказані повні ідентифікаційні відомості про них: повні імена, по батькові, ідентифікаційні коди, проживання (мешкання чи реєстрація), - а також не вказано, що ці всі 17осіб були присутніми під час проведення податкової виїзної перевірки безпосередньо за місцем господарської діяльності позивачки, що перевірялася. Також не вказано, інших, окрім видаткових накладних, змісту та доказів виконання ними трудових функцій у позивачки. Натомість висновки про їх діяльність як менеджерів податковий орган зробив виключно на підставі письмових видаткових накладних на реалізацію позивачкою товарів своїх контрагентам.
У вказаному контексті суд звернув увагу на вид податкової перевірки – виїзна, а не фактична, як склав в описах порушень відповідач.
Контролюючі органи згідно з п.75.1 ст.75 ПК України мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підп.75.1.3 вказаного пункту фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Документальною перевіркою – згідно з підп.75.1.2.- вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Тобто, кожен зі вказаного виду податкових перевірок допускає предметом перевірку дотримання трудового законодавства. Проте фактична дозволяє виявляти порушення наявні очно, а документальна – виключно з письмових документів.
Дослідженням згаданих видаткових накладних суд встановив, що в них відсутні відомості про менеджерів позивачки. Зокрема, у графі про постачальника, в якій вказано саме про неї відомості та без залучення менеджерів. У графі підпису постачальника вказано комірника ОСОБА_19 та накладено підпис без розшифрування з печаткою позивачки. Натомість вказані в акті податкової перевірки прізвища та ініціали фізичних осіб зазначені в графі про менеджерів саме її покупців та жодного розшифрування ними підписів не позначено.
Згідно зі ст. 9 Закону України 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.
Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.
Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Тобто, платник зобов`язаний формувати податкову звітність виключно на підставі належно оформлених первинних бухгалтерських документах, якими посвідчені реальні господарські операції. Неістотні недоліки оформлення їх дійсність не спростовують.
Дослідженням видаткових накладних, зафіксованих Актом податкової перевірки, не підтверджено відомостей про записи використання найманих, як менеджери, фізичних осіб в графі реквізитів позивачки, як продавця. Натомість всі вказані прізвища та ініціали вказані в графі про реквізити одержувачів товарів, тобто, контрагентів позивачки. Отже, вони не можуть вважатися її працівниками за відсутності інших доказів, зокрема відсутності встановлення фактів їх перебування за місцем безпосередньої господарської діяльності позивачки та без доказів дотримання ними саме її правил внутрішнього трудового розпорядку та саме доручених нею завдань праці.
Тому суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем фактів використання позивачкою найманої праці осіб, за що винесене Спірне рішення. Відповідно її притягнуто до фінансової відповідальності безпідставно. Решта доводів не має правового значення для результату вирішення спору.
Урахувавши вказане, суд дійшов висновку про протиправність Спірного рішення та наявність підстав для його скасування в повному обсязі.
З огляду на викладене судові витрати зі сплати судового збору, підтверджені платіжною інструкцією від 02.02.2026 №29 на суму 13600,00грн за звернення до окружного адміністративного суду позовною заявою, підлягають задоволенню розподілу згідно зі ст.ст.132-139 КАС України, шляхом стягнення на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю позовні вимоги адвоката Кирмана О.Д. від імені Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м.Київ, вул.Вавилових, буд.10; код ЄДРПОУ 44681053) від 20.04.2026 №16691/ТД/ДПС/ФС-99.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м.Київ, вул.Вавилових, буд.10; код ЄДРПОУ 44681053) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 13600,00грн (тринадцять тисяч шістсот гривень нуль копійок). 
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання повного його тексту.

Суддя 	Анжеліка БАБИЧ 	

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 17.06.2026.