ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/543/24	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М.,
Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін:
позивача: Перепечай К.В.,
відповідача: Сколоздра В.Р.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Meest-Germany GmbH №26/02/26 від 26.02.2026 (вх. суду від 27.02.2026 № 01-05/560/26)
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2026 (повну ухвалу складено 16.02.2026, суддя Гевко В.Л.)
у справі № 921/543/24
за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Маркетингові технології ПБС”, м. Тернопіль
до відповідача: Meest-Germany GmbH, Hachenburg, Deutschland (Німеччина)
про: стягнення заборгованості у сумі 89 421, 32 євро, що становить 4 057 707,01 грн,
за зустрічним позовом: Meest-Germany GmbH, Hachenburg, Deutschland (Німеччина)
до відповідача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Маркетингові технології ПБС”, м. Тернопіль
про: стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Маркетингові технології ПБС” звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Meest-Germany GmbH про стягнення заборгованості у сумі 89 421, 32 євро.
В обґрунтування позову, позивач вказав, що на виконання договору поставки 15.11.2023 та 23.11.2023 поставив відповідачу товар на суму 89 421, 32 євро, за який відповідач не оплатив.
Meest-Germany GmbH звернулось до суду першої інстанції з зустрічним позовом, у якому просило :
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркетингові технології ПБС» на користь Meest-Germany GmbH грошові кошти у розмірі 13 999,72 євро, що становить витрати Meest-Germany GmbH на зберігання товару, від якого Meest-Germany GmbH відмовилось відповідно до Договору поставки №-101223/028 від 15.11.2023;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркетингові технології ПБС» на користь Meest-Germany GmbH грошові кошти у розмірі 1 815,44 євро, що становить заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркетингові технології ПБС» перед Meest-Germany GmbH, що виникла на підставі Договору про відступлення права вимоги від 07.02.2025;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркетингові технології ПБС» прийняти від Meest-Germany GmbH та вивезти товар, щодо якого Meest-Germany GmbH надіслало відмову, з території Meest-Germany GmbH (відповідно до переліку, наведеному в прохальній частині зустрічної позовної заяви (том 1, а.с. 232-236).
Відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначив, що поставлений позивачем товар було продано кінцевому споживачу на загальну суму 12 591,21 євро, у зв`язку з чим відповідач скористався своїм правом повернути нереалізований товар позивачу.
Відповідач вказав, що 11.03.2024, 12.04.2024 та 30.04.2024 надіслав позивачу вимоги про повернення товару, які не були вручені останньому з причини «отримувач відсутній за адресою». Отже, відповідач вважає, що він виконав умови договору щодо порядку повідомлення про повернення товару, а на позивача покладається обов`язок розпорядитись цим товаром, тобто прийняти повернення товару і вивезти товар з території відповідача.

25.11.2025 позивач подав суду першої інстанції клопотання про призначення судової технічної експертизи.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Маркетингові технології ПБС”, обґрунтовуючи необхідність призначення у справі № 921/543/24 технічної експертизи зазначив, що з огляду на те, що предметом доказування у цій справі є, зокрема: встановлення факту щодо надіслання повідомлень відповідачем (за первісним позовом) про вивезення нереалізованого товару з території відповідача та ввіз його на митну територію України в режимі реімпорту.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2026 клопотання ТОВ "Маркетингові технології ПБС" про призначення судової технічної експертизи від 24.11.2025 задоволено. Призначено у справі № 921/543/24 судову технічну експертизу. Запропоновано відповідачу (за первісним позовом, позивачу за зустрічним позовом) надати перелік питань для проведення судової технічної експертизи.
Також Господарським судом Тернопільської області постановлено ухвалу від 23.02.2026 (забезпечено надання загального доступу: 05.03.2026) у цій справі, відповідно до якої на вирішення експертизи визначено наступний перелік питань:
1) Визначити за підписом Адвоката АО «Апріорі Груп» Сколоздри Володимира на документі «Повідомлення про повернення Товару згідно Договору поставки №-101223/028 від 15.11.2023» вих.№12042024/01 від 12.04.2024 року, чи відповідає дата виконання (створення) підпису зазначеній в ньому даті « 12.04.2024» року?
2) Визначити за підписом Адвоката АО «Апріорі Груп» Бильня Тараса на документі «Повідомлення про повернення Товару згідно Договору поставки №-101223/028 від 15.11.2023» вих.№11032024/01 від 11.03.2024 року, чи відповідає дата виконання (створення) підпису зазначеній в ньому даті « 11.03.2024» року?
3) Визначити за підписом Адвоката АО «Апріорі Груп» Сколоздри Володимира на документі «Повторне Повідомлення про повернення Товару згідно Договору поставки №-101223/028 від 15.11.2023» вих.№30042024/01 від 30.04.2024 року, чи відповідає дата виконання (створення) підпису зазначеній в ньому даті « 30.04.2024» року?
Доручено проведення експертизи Державному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України (вул. Велика Кільцева, 4, м. Київ, 03170, Україна).
Місцевий господарський суд вказав, що беручи до уваги предмет первісного та зустрічного позовів у цій справі, суд вважає за необхідне призначити технічну експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи, та для встановлення яких необхідні спеціальні знання.

Не погодившись з ухвалою, Meest-Germany GmbH звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2026 у справі № 921/543/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркетингові технології ПБС» про призначення технічної експертизи у справі № 921/543/24 відмовити.
Апелянт вказує, що крім посилання на подане ТОВ «Маркетингові технології» про призначення експертизи та норми ГПК України, суд першої інстанції:
1) не навів у чому полягає суперечливість повідомлень, щодо яких подано клопотання про проведення експертизи;
2) не навів у чому полягає невідповідність змісту вказаних повідомлень іншим доказам, наявним у справі;
3) не надав оцінки наявним у справі доказам, які підтверджують доводи Meest Germany GmbH та відповідно спростовують аргументи ТОВ «Маркетингові технології ПБС»;
4) не надав належної оцінки аргументам Meest Germany GmbH, що були викладені у запереченні від 28.11.2025 на клопотання ТОВ «Маркетингові технології ПБС» про призначення експертизи;
5) не надав належної оцінки доводам представника ТОВ «Маркетингові технології ПБС» у сукупності з наявними у справі доказами, що були надані Meest Germany GmbH на спростування таких доводів.
Апелянт вважає, що докази, подані Meest Germany GmbH є зрозумілими, достатніми та не є суперечливими, у зв`язку з чим відсутня потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Маркетингові технології ПБС” подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу Meest-Germany GmbH залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2026 у справі № 921/543/24 про призначення судової технічної експертизи — залишити без змін.
На думку позивача, суд першої інстанції, встановивши наявність обґрунтованих сумнівів щодо відповідності дат виконання підписів датам, зазначеним у документах, — з урахуванням ризику узгодженого формування доказів афілійованими компаніями групи MEEST GROUP, суперечливих відомостей поштового оператора, відсутності SMS-повідомлення про доставку та інших обставин — правомірно призначив судову технічну експертизу відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України.
Позивач зазначає, що предмет доказування у цій справі обумовлює необхідність проведення технічної експертизи, оскільки ключове питання у справі — чи були спірні повідомлення підписані у заявлені дати (11.03.2024, 12.04.2024, 30.04.2024), неможливо вирішити без застосування спеціальних криміналістичних методик дослідження давнини виконання підписів та паперу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 справу № 921/543/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 у справі № 921/543/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Meest-Germany GmbH №26/02/26 від 26.02.2026 (вх. суду від 27.02.2026 № 01-05/560/26) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2026 у справі № 921/543/24.
Ухвалою суду від 14.04.2026 призначено справу № 921/543/24до розгляду у судовому засіданні на 28.04.2026.
Скаржник у судовому засіданні 28.04.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала – до скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з огляду на таке.
Предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції про призначення технічної експертизи.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано нормами статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі, в тому числі, у випадку призначення судом експертизи.
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза – це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Частиною першою ст. 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
З огляду на наведені норми, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Водночас призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, таке вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи, із з`ясуванням правової позиції сторін щодо експерта чи експертної установи та формулювання питань, поставлених на розгляд експерта.
Предметом первісного позову у цій справі є стягнення грошових коштів за поставлений товар, предметом зустрічного позову є, зокрема, стягнення грошових коштів за зберігання поставленого товару та зобов`язання відповідача за зустрічним позовом прийняти такий товар.
У зустрічній позовній заяві Meest-Germany GmbH посилається на те, що Адвокатським об`єднанням «Апріорі Груп» були надіслані Товариству з обмеженою відповідальністю “Маркетингові технології ПБС”, на адресу вказану у Розділі 13 Договору, три повідомлення, а саме:
1) Повідомлення вих. №11032024/01 від 11.03.2024 про повернення Товару згідно Договору поставки №-01223/028 від 15.11.2023.
2) Повідомлення вих. №12042024/01 від 12.04.2024 про повернення Товару згідно Договору поставки №-101223/028 від 15.11.2023.
3) Повторне повідомлення вих. №30042024/01 від 30.04.2024 про повернення Товару згідно Договору поставки №-101223/028 від 15.11.2023
У свою чергу, позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначив, що з такими повідомленнями він ознайомився лише одночасно з відзивом на позов та раніше таких не отримував.
Як слідує з оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд вказав, що без проведення експертизи суд позбавлений можливості встановити факт виготовлення таких повідомлень у заявлений період чи наявність ознак їх штучного старіння або домальовування, а експертиза є єдиним об`єктивним інструментом перевірки достовірності документів, на які відповідач (за первісним позовом) покладається як на ключові докази.
Апеляційний суд наголошує на тому, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, або коли наявні у справі докази є взаємно суперечливими.
Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. 
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, за змістом наведених положень процесуального закону призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (постанови Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 904/67/21, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19).
Колегія суддів зазначає, що в порушення норм процесуального права, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів підстав необхідності призначення технічної експертизи у справі, не зазначив які ж фактичні обставини, що мають значення для справи, неможливо суду встановити без проведення технічної експертизи.
Як слідує з спірних правовідносин, до предмета доказування у цій справі входить, зокрема, факт наявності/відсутності реалізації відповідачем його права, передбаченого пунктом 6.4 Договору. Означеним пунктом сторони погодили, що Покупець може відмовитись від нереалізованого товару…повідомивши про це Постачальника шляхом надсилання такого повідомлення на адресу, вказану в Договорі.
Колегія суддів вказує, що суд самостійно може надати оцінку доказам у справі, зокрема й доказам надсилання таких повідомлень, належність яких заперечує позивач. Так, встановлення експертом чи відповідає дата повідомлень даті створення підпису на таких повідомленнях не є необхідним для правильної оцінки обставин справи, не є тією ключовою обставиною без встановлення чи спростування якої неможливо суду встановити факт наявності/відсутності реалізації відповідачем його права, передбаченого пунктом 6.4 Договору.
Верховний Суд у постанові від 06.09.2022 у справі № 924/898/21 зазначив, що вирішуючи питання про призначення у справі судової експертизи, суд враховує, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення, лежить на стороні, яка на них посилається, а судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування; якщо наявні в матеріалах справи докази є взаємно суперечливими.
Суд звертає увагу позивача, що наявність у нього сумніву щодо відповідності дат виконання підписів датам зазначеним у документах – не є безумовною підставою, яка зумовлює зупинення провадження у господарській справі для проведення технічної експертизи та без якої неможливо встановити обставини, що мають вирішальне значення для справи. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що місцевий господарський суд не врахував, що заявник (позивач) не обґрунтував підставності проведення експертизи в контексті того, що висновок експерта у цій справі не можуть замінити інші засоби доказування. 
Слід зазначити, що в обґрунтування призначення експертизи позивач посилався на обставини, які підлягають оцінюванню судом під час розгляду цієї справи по суті, оскільки під час вирішення питання про призначення експертизи суд з`ясовує лише чи необхідні спеціальні знання для правильного вирішення спору, а не розглядає спір по суті заявлених вимог.
Аналізуючи питання зупинення провадження у господарській справі, суд виходить також з того, що цей правовий інструмент процесуального законодавства зумовлює тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.
Верховний Суд у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20, вказав, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості.
З огляду на те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження та слугують підставою для скасування ухвали суду першої інстанції

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез?ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Meest-Germany GmbH підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2026 у справі № 921/543/24 скасуванню. 
З урахуванням положень ст.129 ГПК України, апеляційний суд не вирішує питання щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позивачем апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, оскільки не вирішує спір по суті. Такий (судовий збір) підлягає розподілу за наслідками вирішення спору Господарським судом Тернопільської області.
Керуючись ст. ст. 86, 155, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Meest-Germany GmbH №26/02/26 від 26.02.2026 (вх. суду від 27.02.2026 № 01-05/560/26) – задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2026 у справі № 921/543/24 скасувати. Прийняти нове судове рішення.
У задоволенні клопотання ТОВ "Маркетингові технології ПБС" про призначення судової технічної експертизи від 24.11.2025 – відмовити.
3. Матеріали справи № 921/543/24 направити для продовження розгляду до Господарського суду Тернопільської області
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець