Справа № 172/3304/25
Номер провадження № 2/194/586/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року          м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Хоменко Д.Є., за участю секретаря судового засідання – Єрмолаєвої А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.02.2010 р. позивач зі ОСОБА_2 уклали шлюб. 10.07.2025 р. рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області № 183/1088/24, шлюб було розірвано. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4 . Тернівським міським судом видано судовий наказ про стягнення зі ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, на користь відповідачки. На даний час позивач перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 . Від даних відносин ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька – ОСОБА_5 . ОСОБА_6 має медичний діагноз – вальгус нижніх кінцівок. Мати ОСОБА_7 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років, до квітня 2026 р. З огляду на медичні потреби дитини, має намір продовжити догляд до 6 років. 03.11.2025 р. Васильківським районним судом Дніпропетровської області по справі № 172/2729/25 винесено судовий наказ про стягнення аліментів в розмірі частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_6 . Цивільна дружина позивача ОСОБА_3 , позивач та донька ОСОБА_6 є внутрішньо переміщеними особами та не мають власного житла. Позивач є єдиною особою, яка фінансово забезпечує орендоване житло та сплачує комунальні платежі. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 за судовим наказом від 28.05.2025 р. з частини доходу на 1/6 частини доходу щомісячно, судові витрати покласти на позивача. 17.02.2026 р. позивач надав заяву про залучення співвідповідача ОСОБА_3 та зміну предмету позову, а саме: зменшити розмір аліментів ще і на утримання дитини ОСОБА_5 з 1/ 4 на 1/6. 10.03.2026 р. відповідно до ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області, заяву про зміну предмету позову було прийнято до розгляду.
29.12.2025 р. Васильківський районний суд Дніпропетровської області передав справу до Тернівського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю.
04.02.2026 р. відповідно до ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження по справі та постановлено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
23.02.2026 р. відповідачка 1 ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що обов`язок утримувати другу дитину ОСОБА_6 у позивача виник ще до того, як був виданий судовий наказ про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_8 , що свідчить про відсутність істотних змін у матеріальному становищі позивача; вказуючи стан здоров`я другої доньки ОСОБА_6 позивач посилається на рекомендації лікаря ортопеда-травмотолога, інших доказів лікування та витрат на ОСОБА_6 не надав. Натомість донька ОСОБА_8 страждає на ряд хронічних захворювань, перебуває на обліку у лікаря-дермотолога, лікаря-офтальмолога, ортопеда-травмотолога та потребує медикаментозного лікування, гіпоалергенної дієти, лікувальної фізкультури, плавання, дихальної гімнастики, розминки для рук і плечей, масаж спини, компенсаторних устілок, спостереження в динаміці, апаратне лікування в центрі зору 2 рази на рік, носіння окулярів на постійній основі. Окрім того, згідно з обліково-статистичної картки № НОМЕР_1 донька ОСОБА_8 є дитиною, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Позивач отримує компенсацію за оренду житла як ВПО від ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Відповідачка ОСОБА_2 та донька ОСОБА_8 є ВПО, проживають в орендованій квартирі, але компенсацію за житло не отримують. Відповідачка 2 ОСОБА_3 отримує як ВПО на дитину 3000,00 грн. щомісячно та 860 ,00 грн. Позивач, у вільний від роботи час, займається перевезеннями.
06.03.2026 р. відповідачка 2 ОСОБА_3 надала пояснення, в яких вказала, що з позивачем має спільну дитину – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Судовим наказом № 172/2729/25 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі з позивача ОСОБА_1 . Позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів не визнає у зв`язку з тим, що відповідачка ОСОБА_3 є ВПО, позивач зобов`язаний утримувати дитину ОСОБА_6 , відповідачка 2 не працює, а відповідачка 1 є працездатною особою, яка може працювати, донька ОСОБА_6 за рекомендаціями лортопеда-травмотолога потребує придбання спеціального взуття. Додані до відзиву від відповідачки 1 чеки є доказом наявності у неї коштів на обстеження дитини, тобто остання має достатній дохід на утримання своєї донька ОСОБА_8 . Позивач отримує заробітну плату та має можливість утримувати доньку ОСОБА_6 , яка має бути в рівних умовах щодо отримання такої ж частки аліментів як і дитина ОСОБА_8 . Також позивач має обов`язок і щодо утримання відповідачки ОСОБА_3 
11.03.2026 р. позивач надав пояснення, в яких зазначив, що зміна сімейного стану підтверджується народженням другої дитини ОСОБА_6 , позивач визнає той факт, що отримує компенсацію за орендоване житло, звертає увагу суду на те, що відповідачка 1 ОСОБА_2 не перебуває на обліку як ВПО та не отримує 3000,00 грн. державної допомоги, тому є працездатною особою, вважає, що дохід відповідачок дає змоги виконувати свої обов`язки щодо утримання дітей.
Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд даної справи в суді.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до судового наказу № 194/765/25 Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28.05.2025 р. з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки 1 ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 в розмірі з усіх видів заробітку боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ( а.с. 11)
Також, 03.11.2025 р. згідно з судовим наказом № 172/2729/25 Васильківського районного суду Дніпропетровської області стягуються аліменти на користь відповідачки 2 ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ( а.с. 10)
Відповідно до довідки № 55 від 11.02.2026 року, виданою директором виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», позивач ОСОБА_1 працює майстром гірничим дільниці у виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та має дохід, з відрахуванням аліментів. ( а.с. 40)
Позивач винаймає житло по АДРЕСА_4 , що підтверджується копією договору найму (оренди) житла від 02.01.2026 р. Факт отримання компенсації за орендоване житло, позивач, в своїх письмових поясненнях від 11.03.2026 р., визнає та не оспорює. ( а.с. 75)
Крім того, відповідачка 1 ОСОБА_2 надала медичну документацію щодо стану здоров`я доньки ОСОБА_8 , з якої вбачається необхідність постійного медичного спостереження та понесення додаткових витрат на забезпечення належного лікування. ( а.с. 56-60)
Надаючи юридичну оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дітей в їх розвиток.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22серпня 2022року у справі № 712/6313/21.
Суд враховує, що відповідно до статей 180, 182, 192 Сімейного кодексу України при вирішенні питання про зміну розміру аліментів підлягають оцінці як матеріальне становище платника аліментів, так і стан здоров`я та матеріальне становище дитини, на утримання якої вони стягуються.
Із наданих відповідачем 1 ОСОБА_2 медичних документів щодо першої дитини ОСОБА_8 вбачається, що дитина потребує додаткової уваги до стану здоров`я, медичного спостереження та відповідних витрат. Наявність таких обставин свідчить про підвищені потреби дитини порівняно зі звичайними витратами на її утримання.
Отже, судом встановлено, що друга дитина позивача ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до винесення судового наказу № 194/765/25 від 28.05.2025 р. про стягнення аліментів на першу дитину ОСОБА_8 . Таким чином, обставини щодо наявності у позивача другої дитини існували на час вирішення питання про розмір аліментів та не є новою обставиною, яка свідчить про зміну сімейного стану позивача. Доказів істотного погіршення матеріального стану позивача або інших обставин, передбачених ст.. 192 СК України, які б були підставою для зміни розміру аліментів, суду не надано.
Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, відповідно до якого народження у платника аліментів іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а позивач повинен довести належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану.
За таких обставин суд дійшов висновку, що зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідачки 1 ОСОБА_2 , не відповідатиме найкращим інтересам дитини та призведе до зниження рівня її матеріального забезпечення, тоді як достатніх правових підстав для такого зменшення позивачем не доведено.
Враховуючи необхідність забезпечення балансу між інтересами всіх дітей позивача, їх право на належне матеріальне утримання, матеріальне та сімейне становище сторін, а також принцип рівності прав дітей незалежно від того, від якого шлюбу вони народжені, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
При цьому суд вважає за можливе залишити без змін розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача 1 ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_8 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, оскільки підстав для їх зменшення не встановлено. Водночас вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються на користь відповідача 2 ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , підлягають задоволенню частково шляхом зменшення їх розміру з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, що, на переконання суду, забезпечить справедливий баланс між інтересами платника аліментів та дитини, на утримання якої вони сплачуються.
На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів – задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , але фактично мешкає: АДРЕСА_4 , на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно з судовим наказом, виданого Васильківським районним судом Дніпропетровської області 03.11.2025 р. № 172/2729/25 з частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя    Д.Є. Хоменко