621/999/26
2/621/1394/26
РІШЕННЯ
іменем України

28 квітня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Лацько А. В.,

представники позивача - Король В. А., Миколаєнко В. М.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за відсутності учасників справи в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

27.03.2026 від представника ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5567724 в загальному розмірі 18 236 грн 00 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту; 980 грн 00 коп. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 5 256 грн 00 коп. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 8 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня); стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у справі.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.07.2025 мід ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5567724 згідно з умовами якого відповідач отримала 4 000 грн 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором.
Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.
Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ "МІЛОАН" Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
24.12.2025 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 24122025/1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 5567724, укладеним між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 , перейшло до позивача.
Відповідно до Реєстру боржників від 24 грудня 2025р. до Договору факторингу № 24122025/1 від 24.12.2025, ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 18 236 грн 00 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 980 грн коп. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 5 256 грн 00 коп. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 8 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.06.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
На порушення умов договору про надання споживчого кредиту № 5567724 від 22.07.2025 відповідач ОСОБА_1 зобов`язання щодо погашення заборгованості не виконала, після відступлення позивачу права вимоги, відповідач не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості.
Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді даного позову.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.04.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 28.04.2026.
07.04.2026 судом отримано відповідь на відзив представника позивача Миколаєнко В. М., в якій остання підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. На обґрунтування відзиву зазначила, що до укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем сторони досягли усіх істотних умов, крім того відповідачем фактично визнається факт укладення кредитного договору та визнається факт отримання коштів за таким договором. Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів які б підтверджували належне виконання умов укладеного кредитного договору та які б спростовували заявлену позивачем та нараховану первісним кредитором суму заборгованості таким кредитним договором (а. с. 59-73). т
09.04.2026 судом отримано відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому просила відмовити у стягненні комісії, неустойки, посилаючись на недоведеність позовних вимог належними доводами та доказами. Крім того зазначила, що позивачем не надано належних доказів переходу права вимоги за спірним договором від первісного кредитора до позивача. Також, зазначила що наданий розрахунок заборгованості не містить відомості про сплачені нею суми первісному кредитору на погашення заборгованості за укладеним договором (а. с. 54-58).
14.04.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів відповідно до якого остання просила витребувати у позивача докази, та врахувати здійснені виплати, а також клопотання про витребування доказів, а саме відповідача просила витребувати у позивача: повний та деталізований розрахунок заборгованості; виписку по кредитному рахунку за весь період; інформацію про всі здійснені платежі (дати, суми); оригінал кредитного договору від 22.07.2025; оригінал договору відступлення права вимоги (факторингу); первинні бухгалтерські документи (розрахунок заборгованості, виписки); докази повідомлення боржника про відступлення права вимоги; оригінали електронних доказів та їх технічні дані кредитного договору у повному обсязі; докази підписання електронного кредитного договору; акт приймання-передачі реєстру боржників; витяг з реєстру боржників; доказ про включення договору до реєстру боржників (а. с. 77-78).
14.04.2026 судом отримано заперечення відповідача ОСОБА_1 на відповідь на відзив відповідно до яких остання з посиланням на доводи аналогічні викладеним у відзиві на позов просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а. с. 80-85).
28.04.2026 учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача Миколаєнко В. М. у відповіді на відзив просила проводити розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1  надіслала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності, з урахуванням позиції, викладеної у заявах по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Даними копій договору про споживчий кредит № 5567724 (індивідуальна частина) від 22.07.2025, Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит № 5567724 від 22.07.2025), Заяви на отримання кредиту № 5567724 від 22.07.2025, додаткових контактних даних позичальника для взаємодії за Кредитним договором, Паспорту споживчого кредиту № 5567724. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), Графіку платежів до паспорту споживчого кредиту № 5567724, Анкета-заява на кредит № 5567724 від 22.07.2025, Прийняття рішення по заяві 5567724, Погоджених умов кредитування по заяві 5567724, платіжного доручення 158331195 від 22.07.2025 щодо зарахування коштів за кредитним договором, підтверджується, що 22.07.2025 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 5567724 № 8129523 на суму 4 000 грн 00 коп., на строк 360 днів за умовами виконання позичальником Графіку платежів; Денна процентна ставка складає 0,97 відсотків, орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 2418,52 відсотків річних. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 13 928 грн 00 коп. в грошовому. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 17 928 грн 00 коп. Комісія за надання кредиту: 1 080 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 27,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) за весь строк кредитування складає 12 848 грн 00 коп, що нараховується за ставкою 14,60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів. (а. с. 6-18).
Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 щодо повернення заборгованості за договором про споживчий кредит № 5567724 від 22.07.2025, підтверджується: договором факторингу № 24122025/1, укладеним 24.12.2025 між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "МІЛОАН", актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 24.12.2025 за Договором факторингу № 24122025/1 від 24.12.2025, платіжною інструкцією №220 від 26.12.2025, витягом з Реєстру Боржників від 24.12.2025 (а. с. 20-27).
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ "МІЛОАН" за кредитним договором № 5567724, Реєстру боржників від 24.12.2025, за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 18 236 грн 00 коп, з яких: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 980 грн коп. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 5 256 грн 00 коп. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 8 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) (а. с. 19, 27).
Матеріали справи свідчать про те, що ДОговір про споживчий кредит №5567724 від 22.07.2025 укладений в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції..
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. 
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі в інформаційно-комунікаційної системи із наданням персональних даних відповідача.
Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, відповідачем до суду не надано, відомостей що правомірність укладеного договору оскаржувалася також суду не надано.
Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надала.
Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 Цивільного кодексу України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 Цивільного кодексу України).
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 22.07.2025 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 5567724, та подальшим укладанням 24.12.2025 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" договору факторингу № 24122025/1, у результаті чого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги до ОСОБА_1 , та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.
Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов та запереченнях заперечувала факту укладення кредитного договору, а також наголошувала на відсутності права вимоги позивача до відповідача, однак зазначеними вище доказами підтверджується право грошової вимоги позивача на підставі договору факторингу, а також доданих до нього документів.
Будь-яких доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано.
Власного розрахунку заборгованості відповідачем не надано, а також не спростовано факт укладання кредитного договору.
Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення кредиту відповідно до погодженого строку кредитування не виконала, тому суд дійшов висновку, що вимога про стягнення тіла кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
Щодо посилань відповідача на неправомірність нарахування комісії за договором, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 1.5.1 розділу 1 Договору про споживчий кредит № 5567724 від 22.07.2025, встановлено, що комісія за надання кредиту: 1 080 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 27.00 одноразово (а. с. 6-11).
Згідно пункту 1.5.2 розділу 1Договору про споживчий кредит № 5567724 від 22.07.2025, встановлено, що комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) за весь строк кредитування складає 12 848 грн 00 коп, що нараховується за ставкою 14,60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів (а. с. 6-11).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема, за надання кредиту.
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1 080 грн 00 коп. та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 12 848 грн 00 коп за увесь строк кредитування, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому твердження відповідача щодо нікчемності положення спірного кредитного договору в частині стягнення суми комісії за надання кредиту є помилковим.
Таким чином, сплата комісії передбачена умовами кредитного договору. Підстав для відмови у її стягненні суд не вбачає.
Щодо позовних вимог в частині заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З розрахунку заборгованості, вбачається, що ОСОБА_1 було нараховано - 8 000 грн 00 коп., як неустойки, під час дії воєнного стану на території України.
Крім того, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи, що вимагається до стягнення: 8 000 грн 00 коп. - неустойки, щодо якої позичальника ОСОБА_1 під час дії воєнного стану звільнено від відповідальності, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" в частині стягнення вказаної суми.
За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит № 5567724 від 22.07.2025 підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача належить стягнути 10 236 грн 00 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 980 грн 00 коп. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 5 256 грн 00 коп. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту.
У задоволенні решти позову належить відмовити.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2 662 грн 40 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 664 грн.
Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи.
Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 211, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 10 236 (десять тисяч двісті тридцять шість) грн 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 1 494 (одну тисячу чотириста дев`яносто чотири) грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження: вул. Лісова 2, м. Бровари, Київська область, 07400, код ЄДРПОУ: 35625014.

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 28.04.2026.

Головуючий: В. В. Овдієнко