П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10197/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 
02 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просила:
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Вінницької області щодо зменшення ОСОБА_1 у період з липня 2019 року по травень 2024 року премії, встановленої наказом №27-д від 13.04.2018 в розмірі 60% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливої роботи;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Вінницької області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми премії за період з липня 2019 року по травень 2024 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач вчинив протиправні дії щодо зменшення у період з липня 2019 року по травень 2024 року премії, встановленої наказом №27-д від 13.04.2018 в розмірі 60% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливої роботи.
Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 згідно наказу №72 від 04.09.2001 прийнята в Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області на посаду головного спеціаліста з охорони праці.
Наказом №76-K від 01.11.2002 ОСОБА_1 було переведено на посаду головного експерта з умов праці - головного спеціаліста з 01.11.2002 з окладом згідно штатного розпису.
Згідно наказу №29/ОС від 01.08.2022 ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста з питань охорони праці відділу з питань праці з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Наказом №2/ОС від 15.05.2023 ОСОБА_1 , головному спеціалісту з питань охорони праці відділу з питань праці, було продовжено термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування на один рік, з 16.05.2023 по 15.05.2024.
Наказом №28/к/тр від 13.05.2024 ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста з питань охорони праці відділу з питань праці та організації надання соціальних послуг з 14.05.2024 за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію.
Поряд із цим, відповідно до наказу №27-д від 13.04.2018 «Про внесення змін до посадової інструкції головного спеціаліста-експерта з умов праці» начальником Управління ОСОБА_2 на виконання розпорядження міського голови м. Ладижин №34-K від 06.04.2018, з 13.04.2018 було внесено зміни до посадової інструкції головного спеціаліста-експерта з умов праці та визначено нараховувати премію головному спеціалісту - експерту з умов праці ОСОБА_1 з квітня 2018 року у розмірі 60% її посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливої роботи.
Позивач вважає, що з 13.04.2018 по 14.05.2024 їй повинна бути нарахована премія у розмірі 60% її посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливої роботи, у зв`язку із чим звернулася до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів порушення відповідачем положень чинного трудового законодавства або зловживання дискреційними повноваженнями під час визначення розміру премії, а також не довела, що мала право на постійне отримання премії у фіксованому розмірі.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Стаття1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (Закон № 108/95-ВР) визначає, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Згідно із статтею 2 Закону №108/95-ВР структура заробітної плати включає:
- основну заробітну плату - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
- додаткову заробітну плату - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;
- інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
У відповідності до частин другої, третьої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.
Частиною першою статті 16 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (Закон № 280/97-ВР) органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Відповідно до статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради затверджується за пропозицією сільського, селищного, міського голови структура виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України від 07.06.2001 № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (Закон № 2493-III).
Згідно зі статтею 21 Закону № 2493-III умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів (Постанова № 268) визначено умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування.
Підпунктом 2 пункту 2 Постанови № 268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Конкретизація умов оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування має бути врегульована затвердженим кожним органом місцевого самоврядування відповідним положенням.
Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу. Положення про преміювання розробляється органами самостійно із зазначенням умов, критеріїв преміювання, розмірів премій, періодичності виплати премій (щомісячні, квартальні, за результатами півріччя) та премій, які виплачуються за виконання окремих доручень (одноразового характеру), до святкових, ювілейних дат (є одноразовими преміями) тощо.
Відповідно до п.1.1 Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради, передбачено преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також преміювання до державних і професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Згідно із п.2.1. Положення преміювання працівників здійснюється по підсумках роботи за місяць відповідно до особистого вкладу працівника в загальні результати роботи, з врахуванням фактично відпрацьованого часу на посадовий оклад з урахуванням усіх видів доплат та надбавок, а саме: надбавки за ранги, за вислугу років, за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи; доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, та інші надбавки та доплати, передбачені чинним законодавством.
Відповідно до п.2.5. Положення розмір премії кожному працівнику визначає начальник відділу, начальникам відділу та сектору державних соціальних інспекторів визначає начальник управління.
Згідно із п.2.10. Положення право зміни розміру премії надається начальнику управління як в односторонньому порядку, так і відповідно по доповідних записок начальників відділів, яке оформлюється наказом по управлінню з зазначенням підстави.
Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.
Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).
Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.
Подібна правова позиція викладена постанові Верховного Суду у від 28.01.2021 р. у справі № 810/1735/16.
Отже, премія не є безумовною виплатою. Преміювання та встановлення відповідних надбавок провадиться у межах наявного фонду оплати праці та належить до дискреційних повноважень роботодавця. 
Право встановлення надбавок та премій належить саме до дискреційних повноважень, в силу яких, роботодавець вільний у виборі в межах затвердженого кошторису встановлювати їх або не встановлювати.
Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання рішення з питань преміювання конкретного працівника не є погіршенням його умов оплати праці, про яке він повинен бути заздалегідь попереджений, або яке має узгоджуватися з трудовим колективом чи профспілковою організацією.
Відповідно до долучених до матеріалів справи наказів та додатків до них про преміювання ОСОБА_1 отримала: з квітня 2018 по червень 2019 року 60% премії від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливої роботи; з липня 2019 року по березень 2020 року - 42%; в квітні 2020 та травні 2020 - 0%; з червня 2020 року по серпень 2020 - 42%; за вересень 2020 - 49%; з жовтня 2020 по липень 2021- 42%; за серпень 2021 та вересень 2021 - 41%; з жовтня 2021 по березень 2022 - 38%; за квітень 2022 -50%; за травень 2022 та червень 2022 - 38%; з липня 2022 по жовтень 2023 - 45%; з листопада 2023 по січень 2024 -55%; за лютий 2024 - 73%; за березень 2024 -55%.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надала доказів порушення відповідачем положень чинного трудового законодавства або зловживання дискреційними повноваженнями під час визначення розміру премії.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Мацький Є.М.