Справа № 158/2411/26
Провадження № 1-кп/0158/157/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
захисника – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12026030000000180 від 26.05.2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, -

в с т а н о в и в :

Так, 23.12.2025 року, близько 01 години, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN 2ЕС2/КМ5В1320Е/LAC2AХА9 CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Рівне Рівненської області в напрямку до м. Луцьк Волинської області, на 121 км + 400 м дороги Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне поблизу с. Дерно Луцького району Волинської області, скоїв наїзд на ОСОБА_6 , який перебував на проїзній частині дороги. 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: зламу кісток основи черепа, забою головного мозку із крововиливами під оболонки, крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, множинних зламів ребер з обох сторін, із пошкодженням парієтальної плеври, зламу грудини, гемотораксу, крововиливів в м`язи та м`які тканини грудної клітки по задній поверхні, крововиливів в середостіння, забою, розривів легень, розривів печінки, селезінки, гемоперітонеуму, крововиливів в навколо ниркову клітковину, зламу кісток тазу із порушенням цілісності тазового кільця, забійної рани волосистої ділянки голови, правого плеча, множинних саден обличчя, китиць, масивних саден поперекової ділянки спини. Дані тілесні ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення та викликали смерть потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_6 є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалась множинними зламами кісток скелету із забоями та розривами внутрішніх органів.
Відразу після наїзду на ОСОБА_6 водій ОСОБА_4 , діючи умисно та нехтуючи моральними та правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, проявляючи неповагу до прав людини на життя та безпеку, будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), не залишився на місці пригоди; не вжив можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я; не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, а натомість, зник з місця події, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_4 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Захисник ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив покази свого підзахисного та у зв`язку із визнанням останнім вини просив суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, кожен зокрема, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначили, що матеріальна та моральна шкода обвинуваченим відшкодована, просила не позбавляти останнього волі, із застосуванням ст. 75 КК України. 
Представник потерпілої ОСОБА_8 – адвокат ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив не позбавляти обвинуваченого волі, із застосуванням ст. 75 КК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 у повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми діями, які виразилися у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність даних щодо ймовірного перебування останнього на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги зазначені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання згідно санкції статі закону за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі та з подальшим звільненням його від відбування покарання відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Судові витрати пов`язані із залученням експерта у загальному розмірі 24959,20 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.
Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.12.2025 року, 02.01.2026 року - скасувати.
Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, призначивши покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судові витрати пов`язані із залученням експерта у загальному розмірі 24959 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп.
Арешт на майно, накладений на підставі ухвал слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області 26.12.2025 року, 02.01.2026 року– скасувати.
Речові докази по справі:
- зліпок сліду кочення шин коліс автомобіля, частини пластмаси чорного кольору, металеву деталь від автомобіля сірого кольору, кросівки, спортивний светер сірого кольору з капюшоном, спортивні штани сірого кольору, куртку чорного кольору, змиви з правої сторони передньої балки, змиви з пошкодженого переднього підкрилка транспортного засобу – знищити.
- автомобіль марки «VOLKSWAGEN 2EC2/KM5B1320E/LAC2AX9», р.н. « НОМЕР_1 » – повернути володільцю Товариству з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел».
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1