532/1387/26 
2/532/1073/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:
судді – Мороз Т.М.,
з участю:
секретаря судового засідання – Крейс О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

В С Т А Н О В И В:

28.05.2026 до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 14.05.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір №2301604, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 10000 гривень строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1%. В подальшому між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого відступлено право вимоги за кредитним договором №2301604. Заборгованість відповідача становить 34600 гривень, з яких заборгованість за тілом 10000 гривень, за відсотками 19600 гривень, штраф 5000 гривень. На підставі викладеного представник позивача прохав суд стягнути заборгованість за кредитним договором №2301604 у розмірі 34600 гривень та понесені судові витрати. 
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02.06.2026 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 
23.06.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Водночас підтвердила факт отримання нею кредитних коштів у розмірі 10000 гривень. Вказала, що відсотки та штрафні санкції суттєво перевищує первісну суму кредиту. Прострочення виникло не з умисного ухилення від виконання зобов`язань, а через тимчасові фінансові труднощі. На підставі викладеного відповідач прохала врахувати її скрутне матеріальне становище та провести реструктуризацію заборгованості.
Представник позивача Котова С. М. в позовній заяві прохала суд розглядати справу за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, однак у разі задоволення позову прохала провести реструктуризацію заборгованості.
Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Судом встановлено, що 14.05.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2301604, відповідно до якого сума кредиту становить 10000 гривень. Строк кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1 відсоток на день (а. с. 13-18). 
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Також суду надано графік платежів за договором, відповідно до якого загальна вартість кредиту становить 46000 гривень (а. с. 19). 
Згідно довідки ТОВ «Пейтек» №20251126-2400 від 27.11.2025 на банківську картку № НОМЕР_1 було зараховано грошові кошти у розмірі 10000 гривень (а. с. 10). 
26.11.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №261125/1 (а. с. 20-26). 
Згідно реєстру боржників в електронному вигляді до Договору факторингу від 26.11.2025 №261125/1 позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2301604 (а. с. 32-33). 
Також суду надано розрахунок заборгованості за договором №2301604, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 становить 34600 гривень, з яких заборгованість за тілом 10000 гривень, за відсотками 19600 гривень, штраф 5000 гривень (а. с. 34-36). 
Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №202/4494/16-ц від 31.10.2018, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що згідно вказаного розрахунку відсотки нараховувались за період з 14.05.2025 по 25.11.2025 у розмірі 1% на день, що становить 100 гривень. Таким чином нарахування відсотків здійснювалося згідно умов договору відповідно до узгодженої процентної ставки в межах строку дії договору (відсотки нараховані за 196 днів).
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки штраф нарахований за період після 24 лютого 2022 року, заборгованість в цій частині стягненню не підлягає.
Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 29600 гривень, що складається з тіла кредиту 10000 гривень та відсотків у розмірі 19600 гривень.
Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.
Крім цього відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2277,68 гривень (2662,40* 85,55%).
Пунктом 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені на відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу згідно квитанції №2087248 від 27.05.2026 та описом вкладень до листа в сумі 194,22 (226,98 грн* 85,55%).
Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,- 

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором №2301604 від 14.05.2025 у розмірі 29600 (двадцять дев`ять тисяч шістсот) гривень. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» понесені судові витрати в розмірі 2471,90 (дві тисячі чотириста сімдесят одна грн 90 коп.) гривень. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Учасники справи: товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», код ЄДРПОУ 431702980, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул. Алмазова Генерала, 13, офіс 601;
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .  

Суддя