Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/626/26
Провадження № 2/945/1098/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2026 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Павленко І.В.,
за участю секретаря судових засідань Сербіної К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 60015146 від 30.01.2022 в розмірі 17000 грн та понесених судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500, 00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 30.01.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 60015146. Відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. 01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №01092025/1. Згідно даного Договору факторингу 01.09.2025 року відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 25289189 від 01.09.2021 року. Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «ПОЗИКА») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 17000 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн; заборгованість за відсотками становить 12000 грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн. Враховуючи, що відповідач не повернув суму позики, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Постановленою 26.03.2026 ухвалою суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області позов ТОВ «ФК «Позика» прийняла до розгляду, відкрила у справі спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу визначила термін у п`ятнадцять днів для подання відзиву на заявлену вимогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просить суд справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
Копія ухвали суду від 26.03.2026 та судові повістки про виклики до суду направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулися до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «за відсутністю адресата за вказаною адресою» - є належно врученими.
Отже, суд розцінює відповідача як такого, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, інші клопотання та заяви від відповідача суду також не надходили.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти порядку заочного розгляду справи.
З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Дослідженням доданих до позову копій письмових доказів суд встановив, що 30.01.2022 між ТОВ «ФК «Ірбіс» (далі у тексті також первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 укладений Договір про надання фінансового кредиту № 60015146.
За умовами п.3.1. цього правочину ТОВ «ФК «Ірбіс» надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним, в строки та на умовах визначених Договором.
Відповідно до п.4.1. Договору видача (надання) товариством кредиту за цим Договором проводиться протягом трьох операційних банківських дні з моменту укладення цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальтника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені позичальником в особистому кабінеті, та, яка визначена ним як основна платіжна картка.
За умовами п.4.2 Договору позичальник зобов`язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 30.04.2022 (далі за текстом «строк кредитування») шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства.
У разі закінчення строку кредитування позичальник може подати кредитодавцю заявку щодо продовження строку кредитування і кредитодавець, у разі наявності вільних коштів та інших факторів, може розглянути заяву та надати згоду шляхом укладення Додаткового договору (п.11.4 Договору).
Згідно з п.п.3.2.1. п.3.2 Договору пільговий період складає 30 календарних днів з 30.01.2022 по 01.03.2022 з пільговою процентною ставкою 2%, а стандартний період 60 календарних днів з 02.03.2022 по 30.04.2022 зі стандартною процентною ставкою 3% (п.3.2.2. п.3.2. Договору).
Пунктом 4.4 Договору сторони обумовили, що позичальник має право скористатися пільговою процентною ставкою повторно, якщо сплатить проценти за користування кредитом не пізніше 3-х днів після останнього дня попереднього пільгового періоду. У цьому випадку позичальник на сайті кредитодавця обирає наступний пільговий період у значенні від 1 до 30 днів. Після цього між сторонами правочину підписується додатковий договір. Після закінчення строку пільгового періоду нараховується стандартна процентна ставка у визначеному п.3.2.2. Договору розмірі (3%).
Дослідженням паперової копії укладеного в електронному вигляді Договору, яку надав позивач на доведення заявлених вимог, суд встановив, що паперова копія Договору № 60015146 містить відомості про його підписання ОСОБА_1 електронним підписом НОМЕР_1 .
Як Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 60015146 від 30.01.2022 додана Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит, за змістом якої ОСОБА_1 мав своїм обов`язком 01.03.2022 сплатити кредитору в особі ТОВ «ФК «Ірбіс» 3000 грн процентів за користування кредитом упродовж першого пільгового періоду в 30 днів.
30.04.2022, тобто по спливу 60 днів стандартного періоду, 9000 грн процентів за користування кредитом та 5000 грн чистої суми кредиту.
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит також містить електронні підписи сторін.
Виданою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» довідкою від 23.10.2025 позивач підтверджує зарахування 30.01.2022 о 12:14:11 5000,00 грн на карту НОМЕР_2 , номер транзакції в системі іРау.uа – 134455881.
Датована 01.09.2025 і підписана директором ТОВ «ФК «Ірбіс» Владиславом Завадою копія довідки про ідентифікацію підтверджує, що ТОВ «ФК «Ірбіс» в інформаційно телекомунікаційній системі ідентифікувало ОСОБА_1 за унікальним ідентифікатором (кодом підпису) 785116, що був надісланий на мобільний телефон НОМЕР_3 . Договір № 60015146 підписаний 30.01.2022, маска картки НОМЕР_2 .
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту, виконаним первісним кредитором ТОВ «ФК «Ірбіс» станом на 01.09.2025, у ОСОБА_1 , наявна заборгованість в розмірі 17000 грн, з яких 5000 грн борг за кредитом, 12000 грн борг за процентами, проценти первісним кредитором нараховані до 30.14.2022 включно, що відповідає умовам Кредитного договору.
01.09.2025 ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» уклали Договір факторингу №01092025/1, відповідно до умов якого клієнт ТОВ «ФК «Ірбіс» зобов`язався відступити фактору ТОВ «ФК «Позика» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язався їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах визначених цим договором.
Платіжна інструкція №6054383 від 02.09.2025 підтверджує сплату ТОВ «ФК «Позика» на користь ТОВ «ФК «Ірбіс» 3490472,17 гривень фінансування згідно з Договором факторингу №01092025/1 від 01.09.2025.
Відповідно до сформованого 01.09.2025 витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 від ТОВ «ФК «Ірбіс» до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором в загальній сумі 17000 грн. 
Акт прийому-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 між ТОВ ФК «Ірбіс», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Позика», як фактором, підтверджує, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 01.09.2025 у кількості 25419 боржників загальною сумою заборгованості 213674446,94 грн.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Вирішуючи юридичний спір між ТОВ «ФК «Позика» та ОСОБА_1 суд встановив, що 30.01.2022 відповідач з кредитором в особі ТОВ «ФК «Ірбіс» уклав Договір про фінансовий кредит, умови якого передбачали обов`язок відповідача повернути кредитодавцю отримані в кредит 5000,00 гривень, сплатити проценти за користування ними.
ТОВ «ФК «Ірбіс» виконало своє грошове зобов`язання та надало відповідачу грошові кошти в у розмірі 5000,00 гривень, що підтверджено дослідженими судом доказами.
Отже, між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл. 48 «Виконання зобов`язання» та гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч. 12 ст. 11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд, перевіривши розрахунок позивача, керуючись ст. 627 ЦК України та умовами Договору, встановив, що розмір основного боргу складає 5000,00 гривень; проценти за користування отриманими в кредит коштами нараховані в рамках строку кредитування, з яких 30 днів за пільговою ставкою 2,00%, та 60 днів - за стандартною ставкою 3,00%.
Доказів на підтвердження того, що позичальник належним чином та в повному обсязі виконав кредитні зобов`язання, як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора суду не надано.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник взяті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконав, у передбачений в Договорі строк кошти, нараховані відсотки не повернув, у зв`язку із чим заявлені вимоги підлягають до повного задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 2662,40 гривень підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Дослідженням копій доданих до справи доказів суд встановив, що між позивачем ТОВ «Позика» і ФОП ОСОБА_2 02.01.2026 укладений Договір про надання правової допомоги № 39493634/03, предметом якого є надання юридичних послуг (правової допомоги) в обсязі та на умовах, визначених цим правочином. Деталі предмету Договору встановлюються додатковими угодами.
Відповідно до датованої 16.02.2026 Додаткової угоди до Договору № 39493634/03 позивач доручив ФОП ОСОБА_2 надавати юридичну допомогу на захист прав і інтересів товариства у справі про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості.
Вартість послуг узгоджена сторонами Актом наданих послуг на підтвердження факту надання правничої допомоги від 16.02.2026, де правові та юридичні послуги склали 5500,00 гривень, у тому числі складання позовної заяви (3000,00 гривень), правовий аналіз обставин спірних правовідносин (1500,00 гривень), письмова консультація (500,00 грн.), формування додатків до позовної заяви (500,00 грн.), який відповідає детальному опису робіт.
Згідно з копії Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Горобей Р.Г. має право займатися адвокатською діяльністю.
Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, суд доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи в суді. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат, суд зазначає таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Виходячи зі встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді є достатніми, допустимими і достовірними, між тим розмір таких витрат, підлягає зменшенню до 2000 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 247, 263 - 265, 273, 280-284, 351 - 354 ЦПК України суд 
у х в а л и в :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 17000 гривень заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 60015146 від 30.01.2022.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 2662 гривні 40 копійок судового збору та 2000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, 07406, код ЄДРПОУ 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення 22.05.2026.

Суддя І.В. Павленко