ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/32590/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року (суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі №160/32590/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В: 

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не застування під час призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , з 31.03.2021 року показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснити призначення та розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки з 31.03.2021 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримував пенсію за вислугу років. Зазначав, що у 2021 році на підставі заяви його було призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Проте пенсію за віком позивачу було призначено не із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, а із застосуванням показника за 2014-2016 роки. На думку позивача, відповідач вчинив протиправні дії, які полягають у неправильному застосуванні показника середньої заробітної плати, що застосовувались при перерахунку та виплаті пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018, 2019та 2020 роки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не застування під час призначення пенсії за віком
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , з 31.03.2021 року показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020 роки;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, здійснити призначення та розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки з 31.03.2021 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивачу вперше призначено пенсію відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачав інший порядок призначення та розрахунку пенсії, то переводячи позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №1058, відповідач був зобов`язаний вчинити дії щодо нарахування та розрахунку такої пенсії вперше з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року призначення пенсії, тобто у даному випадку за 2018-2020 роки.
Підставою для часткового задоволення позову стало покладення обов`язку про призначенню та розрахунку пенсії не на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому на обліку перебуває позивач, а на ГУ ПФУ в Чернігівській області, яке за принципом екстериторіальності розглядало заяву позивача про призначення пенсії за віком.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Чернігівській області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що ГУ ПФУ в Чернігівській області жодних рішень стосовно призначення ОСОБА_1 пенсії не приймало, а з електронних реєстрів Пенсійного фонду України вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 13.01.2016 року та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення”.
Згідно поданої заяви від 31.03.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком.
При здійсненні переходу з одного виду пенсії на інший Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було застосовано середню заробітну плату ( дохід) в України, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, яка складала 3 764,40грн., що вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.11.2025 року № 0400-010307-8/211341 та матеріалів пенсійної справи.
17.10.2025 року представник позивача звернувся із заявою щодо застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2018 – 2020 роки до призначеної вперше пенсії за віком.
Листом від 07.11.2025 року № 0400-010307-8/211341 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку з 2016 року та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України № 1058 і що перерахунку пенсії у разі досягнення 60 річного віку Законом № 1058 не передбачено. 
Вважаючи протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо не призначення пенсії за віком із застосуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2018 – 2020 роки, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно із ч.2 ст.40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп – заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск – сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К – страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно із ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
У постанові від 31.10.2018 р. у справі №876/5312/17 (провадження №11-731апп18) Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що із аналізу зазначених норм встановлено, що ч.3 ст.45 Закону №1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.
У свою чергу, Законом №1058, в редакції як на час призначення позивачці пенсії вперше так і на теперішній час, не передбачено такого виду пенсії як пенсія за вислугу років.
Так, відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Такий вид пенсії (пенсія за вислугу років) передбачений Законом України “Про пенсійне забезпечення” на підставі якого і було призначено пенсію позивачу у 2016 році.
Отже, колегія суддів зазначає, що на момент звернення у 2023 році позивач, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058, набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки за таким призначенням він звернувся вперше.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав стверджувати про неправильність визначення пенсійним органом показником середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, при призначенні позивачу пенсії за віком.
Щодо аргументів ГУ ПФУ в Чернігівській області, наведених в апеляційній скарзі, про неналежного відповідача у справі.
Так, з огляду на такі аргументи відповідача, судом апеляційної інстанції ухвалою від 23 квітня 2026 витребувано, зокрема, у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, на обліку якого перебуває позивач, інформацію про пенсійний орган, яким було розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком.
Згідно з наданих ГУ ПФУ в Дніпропетровській області пояснень та долучених до них доказів вбачається, що заява позивача про призначення пенсії за віком від 31.03.2021 була відпрацьована ГУ ПФУ в Чернігівській області – головним спеціалістом ГУ ПФУ в Чернігівській області Амсьонок Тетяною Анатоліївною.
Отже, аргументи відповідача, які наведені в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли.
З цих підстав суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/32590/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 07.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров