Справа № 175/16170/25
Провадження № 2/202/1441/2026 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання права власності,

У С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року позивач звернулася до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому заявила до Краматорської міської ради позовні вимоги про визнання за нею права власностіна домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
11 грудня 2007 року вона звернулася до приватного нотаріуса Краснолиманського міського нотаріального округу Донецької області Трубнікова А.О. з заявою про прийняття спадщини за законом, але не оформила свої спадкові права. На цей час приватний нотаріус припинив свою діяльність та виїхав за межі України. Згідно з отриманою інформацією спадкова справа знаходиться в Лиманській державній нотаріальній конторі, але з`ясувалося, що фактично спадкова справа в цій конторі відсутня. 
За цих підстав позивач просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2025 року зазначену справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпра.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 07 листопада 2025 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження.
Під час підготовчого провадження представником відповідача Відющенком О.М. був поданий відзив на позов, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що згідно з Указом Президента України № 469/2022 від 04.07.2022 року «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області» утворено Краматорську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області. Краматорська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки відповідно до п. 2 Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області» до складу Краматорської міської територіальної громади входять наступні розформовані територіальні громади: Краматорська, Біленьківська, Дмитрівська (ліквідованого Слов`янського району), Красноторська, Шабельківська, Ясногірська.
Одночасно з цим, до складу Лиманської міської територіальної громади входять наступні розформовані територіальні громади: Лиманська, Дробишевська, Зарічненська, Коровоярська, Криволуцька, Новоселівська селищна, Рідкодубівська, Рубцівська, Тернівська, Шандриголівська, Ямпільська, Ярівська, Яцьківська. 
Враховуючи, що нерухоме майно, на яке позивач просить визнати право власності, знаходиться в сел. Зарічне, належним відповідачем має бути Лиманська міська рада. 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. 
Отже, просив винести рішення за результатам розгляду позову ОСОБА_1 з урахуванням вищевикладеного.
В підготовче засідання сторони не з`явилися, в своїх заявах по суті справи просили розглядати справу без їх участі.
Ухвалою суду від 07 січня 2026 року провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. 
В судове засідання сторони не з`явилися. 
З огляду на те, що сторони у позовній заяві та відзиві на позов відповідно просили розглянути справу без їх участі, справу розглянуто в їх відсутність.
Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України).
Суд, з`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, доходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:
Судом установлено, що позивач з 1992 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджує копією свідоцтва про смерть.
Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82514883 від 12.09.2025 після смерті ОСОБА_3 11.12.2007 року була заведена спадкова справа № 692 (номер у спадковому реєстрі 43608499), місце зберігання Лиманська державна нотаріальна контора. 
Згідно зі статями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Зокрема згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).
Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною першою статті 1277 ЦК України визначено, що в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Отже, у справах про спадкування належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Так, у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц зроблений висновок, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За змістом статті 51 ЦПК України можливість заміни судом неналежного відповідача належним відповідачем або залучення такої особи як співвідповідача пов`язана виключно з клопотанням позивача. 
Зокрема Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошувала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17).
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, незалученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21).
Суд звертає увагу, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання за нею права власності на нерухоме майно, яке розташоване на території Лиманської міської території громади, а саме по АДРЕСА_1 .
У справі відсутні докази прийняття спадщини іншими спадкоємцями. 
Отже цей спір стосується прав та обов`язків Лиманської міської території громади в особі Лиманської міської ради, повноваження якої на цей час виконуються Лиманською міською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області. 
Відтак Краматорська міська рада, до якої позивачем заявлений цей позов, є неналежним відповідачем, оскільки в змагальному процесі об`єктивно не може викласти позицію щодо цього позову.
Між тим позивач клопотань про заміну відповідача або залучення співвідповідача не заявляла, а суд із урахуванням диспозитивності цивільного судочинства не наділений самостійним правом притягнути іншу особу до участі у справі як відповідача (співвідповідача) поза волею самого позивача.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання права власності необхідно відмовити.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд не робить інших висновків щодо обставин справи, які непов`язані із встановленням належності відповідача. 
При цьому позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до належного відповідача. 
Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання права власності відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 14 травня 2026 року.

Суддя    Наталія Марченко