ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 року	справа № 380/5790/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19 січня 2026 про взяття на військовий облік військовозобов`язаних позивача ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов позивача ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 про зарахування ОСОБА_1 в списки особового складу військової частини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 виключити позивача зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі – позивач) у кримінальному провадженні №12025071150000113 від 14.03.2025 має статус підозрюваного. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.01.2026 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави, яку внесено 10.01.2026, із покладенням відповідних процесуальних обов`язків. Зазначає про те, що 25.07.2022 позивач на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено з військового обліку у зв`язку з наявністю судимості за тяжкий злочин, що підтверджується військово-обліковими документами. Після виключення з обліку він не звертався до ТЦК та СП щодо повторного взяття на військовий облік. Попри це, 19.01.2026 позивача було затримано та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де його повторно взято на військовий облік військовозобов`язаних. Того ж дня видано наказ про його призов на військову службу під час мобілізації, а 20.01.2026 його направлено до військової частини НОМЕР_3 . Наголошує про те, що стаття 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» містить вичерпний перелік підстав для взяття громадян на військовий облік та не передбачає можливості повторного взяття на облік осіб, які були законно виключені з нього і втратили статус військовозобов`язаних. Відтак рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 про взяття ОСОБА_1 на військовий облік є протиправним, а виданий на його підставі наказ про призов підлягає скасуванню. Крім того, позивач фактично не проходив військово-лікарську комісію: не скеровувався на огляд, не здавав обов`язкових аналізів та не проходив обстеження лікарями. Водночас він має захворювання та наслідки оперативного втручання, які підлягали обов`язковій оцінці ВЛК. За таких обставин вимоги законодавства щодо проведення медичного огляду військовозобов`язаних перед призовом не були дотримані, що є самостійною підставою для визнання оскаржуваних рішень протиправними. Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 31 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 31 березня 2026 року витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії документів.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ( далі – відповідач 1) у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку копії ухвали від 31.03.2025 до електронного кабінету користувача ЄСІТС.
Станом на момент розгляду цієї справи жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно з ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подання заяв по суті справи є правом учасників справи, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_3 ) ( далі – відповідач 2) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що наказ начальника НОМЕР_4 прикордонного загону про зарахування позивача до списків особового складу є актом індивідуальної дії одноразового застосування, дія якого вичерпалася фактом його виконання — прийняттям позивача на військову службу та зарахуванням до військової частини. Також зазначається, що військова частина діяла в межах наданих повноважень та була зобов`язана зарахувати позивача до особового складу на підставі мобілізаційних документів, отриманих від ТЦК та СП. Законодавство не покладає на командування військової частини обов`язку перевіряти законність призову чи підстави мобілізації особи. Відповідач наголошує, що навіть у разі порушень під час мобілізаційних процедур з боку ТЦК та СП такі порушення самі по собі не є підставою для звільнення особи з військової служби або скасування наказу про її зарахування до військової частини. Верховний Суд у постанові від 5.02.2025 у справі №160/2592/23 дійшов висновку, що процедура мобілізації є незворотною, а визнання її протиправною не відновлює попередній правовий стан особи шляхом звільнення зі служби. Крім того, відповідач вказує, що скасування наказу про зарахування до списків особового складу спричинить правову невизначеність щодо статусу військовослужбовця, отриманого грошового забезпечення, соціальних гарантій, страхового та військового стажу, не відновить порушене право позивача та суперечитиме принципам правової стабільності й визначеності. Відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_5 позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . 25.07.2022 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку із судимістю (п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про ВО і ВІСЧ» за тяжкий злочин).
Згідно з Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 9.01.2026 у справі№ 306/1860/25 обрано відносно ОСОБА_1  - запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на строк 60 днів (до 10.03.2026 року). Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_1 обов`язків, передбачених КПК України в межах шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 199 680 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 коп.) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Дата закінчення дії ухвали 10 березня 2026 року о 17:00 годині.
Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №2026-0119-1618-4663-0 від 19.01.2026 позивачу проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 19.01.2026. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Здоровий.
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.01.2026 №266 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» позивача призваний на військову службу підчас мобілізації, на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_3 .
Згідно з Витягом НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.01.2026 №74-ОС по особовому складу позивача прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Відповідно до Довідки від 19 лютого 2026 року №08/397 ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у НОМЕР_4 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) з 20 січня 2026 року по теперішній час.
Представник позивача звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з адвокатськими запитами від 20.01.2026 та 24.02.2026 у якому просив підготувати та скерувати інформацію щодо того на якій підставі та коли саме ОСОБА_1 , взятий на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 , та скерувати належним чином завірені копії актів огляду, облікової карти призовника, постанови (свідоцтва, довідки тощо) військово - лікарської комісії за результатами медичного огляду ОСОБА_1 .
Відповіді на вказані адвокатські запити у матеріалах справи немає.
Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Преамбулою Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 5 статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
За приписами частини 7 статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.
За приписами п.3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.
Відповідно до п.20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Згідно п.22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону № 2232-ХІІ.
Абзацом третім пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.
Відтак до компетенції районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить взяття та виключення військовозобов`язаних з військового обліку.
Як встановлено судом, відповідно до відомостей тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_5 позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . 25.07.2022 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку із судимістю (п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про ВО і ВІСЧ» за тяжкий злочин).
Згідно з пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII (в редакції від 23.04.2022) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, зокрема які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Відтак, позивач був виключений з військового обліку військовослужбовців як особа, яка раніше була засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Вказані обставини не є спірними та сторонами не заперечуються.
Водночас, до Закону № 2233-XII були внесені зміни Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 № 3633-IX, який набрав чинності 18.05.2024, відповідно до яких статтю 37 Закону № 2233-XII викладено у новій редакції.
Зокрема, частиною 6 статті 37 № 2233-XII установлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Отже, підстава "громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину" була виключена з переліку таких, згідно з якими відбувалось виключення з військового обліку.
Окрім того, згідно з пунктом 4 розділу Загальні питання Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
- особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади". Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;
- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;
- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
- засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.
З огляду на наведені вище положення Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Порядку № 560, з 18.05.2024 особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відтак, у зв`язку із внесенням змін до Закону № 2232-XII звужено коло підстав для виключення осіб з військового обліку. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави. З часу набрання чинності змін до Закону №2232-XII він поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.
Таким чином, з 18.05.2024 відповідач мав повноваження на взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних, навіть попри те, що до цієї дати він був виключений з військового обліку військовозобов`язаних як особа, яка вчинила тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Отже, у позивача виник обов`язок стати на військовий облік у відповідному районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки і отримати статус військовозобов`язаного.
Щодо аргументів позивача щодо проходження військово – лікарської комісії суд зазначає про таке.
Суд зазначає про те, що представник позивача вказує про те, що зі слів позивача, в січні 2026 року він на проходження ВЛК не скеровувався, її не проходив. Жодні аналізи не здавав, лікарі його не оглядали. Всі підписи від його імені проставлені невідомими особами. ОСОБА_1 страждає на ряд захворювань, серед яких хвороба Лайма, оперований на нижню кінцівку, яка обмежено мобільна на даний час. Всі ці обставин мали бути встановлені під час належного проходження військово - лікарської комісії, яку позивач взагалі не проходив.
Разом із тим суд звертає увагу, що у межах цієї адміністративної справи позивачем не заявлено позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування довідки військово-лікарської комісії від 19.01.2026 № 2026-0119-1618-4663-0.
Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач звертався про оскарження довідки ВЛК від 19.01.2026 № 2026-0119-1618-4663-0. 
Таким чином, станом на час розгляду справи, довідка військово-лікарської комісії від 19.01.2026 № 2026-0119-1618-4663-0 є чинною, не скасованою та не визнаною недійсною у встановленому законом порядку. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені представником позивача твердження про не проходження позивачем військово-лікарської комісії, невиконання медичних обстежень та проставлення підписів невідомими особами самі по собі не спростовують факт чинності довідки ВЛК від 19.01.2026 № 2026-0119-1618-4663-0.
Враховуючи правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказ командира військової частини НОМЕР_3 про зарахування ОСОБА_1 в списки особового складу військової частини та зобов`язання військову частину НОМЕР_3 виключити позивача зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби. Оскільки судом не встановлено порушень у процедурі мобілізації, підстави для скасування актів індивідуальної дії, що стали наслідком такого призову, відсутні. За таких обставин, зважаючи на відмову у задоволенні основної вимоги, вищезазначені похідні позовні вимоги також не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович