Справа № 420/1342/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 
- Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) “Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна НОМЕР_3 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ” від 24.12.2025 р. № 871 стосовно майора ОСОБА_1 .
- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, які були стягнуті на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) “Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ” від 24.12.2025 р. № 871.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не доведена протиправна поведінка Позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина саме позивача у заподіянні шкоди, які згідно вимог Закону №160-ІХ є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до повної та підвищеної матеріальної відповідальності. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » від 24.12.2025р. №871 Позивач вважає протиправним, упередженим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується виключно на припущеннях, не підтверджений матеріалами справи, без належного з`ясування фактів та доведення його вини. Позивач належним чином виконував свої службові функціональні обов`язки та діяв відповідно до законодавства та позаштатної ситуацій, що виникла у зв`язку із початком збройної агресії російської федерації проти України. Службовим розслідуванням не встановлено можливих мети та мотиву вчинених позивачем дій, прямого причинного зв`язку між діями/бездіяльністю позивача та виконанням позивачем обов`язків військової служби і чи внаслідок саме його дій/бездіяльності державі було завдано шкоди, а формальне посилання Відповідача на те, що Позивач був відповідальним за зберігання матеріальних засобів, що надійшли до військової частини, не може бути належним та допустимим доказом притягнення до повної та підвищеної матеріальної відповідальності.
Ухвалою від 26.01.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
11.02.2026 року від представника відповідача військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого останній з позовними вимогами не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що оскільки позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 саме на посаді командира роти, тому на нього поширювалась дія статей Статуту внутрішньої служби, вимоги яких він був зобов`язаний неухильно дотримуватись. В результаті службового розслідування було встановлено факт вчинення командиром 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 неправомірних дій, які полягають у тому що, він, як командир 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , виконуючи обов`язки за займаною посадою, не забезпечив збереження державного майна, збереження і належний стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна роти, не підтримував внутрішній порядок у роті, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, не мав точних відомостей про озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, що є у роті в наявності, не стежив за наявністю і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у роті, що призвело до завдання державі істотної шкоди у вигляді втраченого в результаті нестачі військового майна військової частини НОМЕР_1 у загальному розмірі 5 253 005,99 грн Крім того, за результатами службового розслідування було підтверджено факт порушення командиром 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 вимог статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 р. за № 1192/31060.
Ухвалою суду від 22.06.2026 року за заявою представника військової частини НОМЕР_2 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – військову частину НОМЕР_2 , в якій позивач проходить військову службу відповідно до наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 листопада 2025 року № 1174, та до списків особового складу якої позивач зарахований наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25 грудня 2025 року № 272.
Вказаною ухвалою третій особі встановлено строк на подання пояснень щодо позову або відзиву.
Третя особа пояснень щодо позову або відзиву до суду не подала.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 .
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.10.2025 № 1149 «Про призначення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна НОМЕР_3 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » (зі змінами) проведено службове розслідування, з метою уточнення причин і умов виникнення матеріальної шкоди в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , її розміру та чинних осіб, що сприяли недостачі майна. 
За результатами проведеного службового розслідування було затверджено акт службового розслідування від 23.12.2025.
Відповідно до акту службового розслідування від 23.12.2025 року, у ході службового розслідування встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1031 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.09.2025 року «Про проведення позапланової інвентаризації військового майна НОМЕР_3 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » в період з 17 вересня 2025 року по 26 вересня 2025 року внутрішньо-перевірочними комісіями була проведена позапланова інвентаризація військового майна НОМЕР_3 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . За підсумками інвентаризації була виявлена нестача військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 по наступним службам забезпечення, яка була відображена у відповідних актах проведення позапланової інвентаризації військового майна НОМЕР_3 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки, а саме:
Служба військової техніки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 
Служба озброєння, військової техніки та майна спеціальних військ озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 
Служба забезпечення озброєнням та військовою технікою Сил спеціальних операцій логістики військової частини НОМЕР_1 
Служба авіації та протиповітряної оброни озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 
Медична служба військової частини НОМЕР_1 
Служба засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 
Служба засобів ураження озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 .
Згідно висновків акту службового розслідування від 23.12.2025 року:
- підтверджено факт завдання командиром 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 державі шкоди, у розмірі вартості втраченого в результаті нестачі військового майна військової частини НОМЕР_1 на суму 5 253 005,99 грн. (п`ять мільйонів двісті п`ятдесят три тисячі п`ять гривень 99 копійок).
В результаті проведення службового розслідування встановлено, що відповідальним за збереження і використання майна служби військової техніки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби забезпечення озброєнням та військовою технікою Сил спеціальних операцій логістики військової частини НОМЕР_1 , служби авіації та протиповітряної оборони озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби засобів ураження озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , переданого до 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , нестача якого була встановлена за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна НОМЕР_3 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , є командир 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 . 
Враховуючи вищезазначене, згідно висновку службового розслідування, командир 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 несе матеріальну відповідальність у зв`язку з виявленням нестачі військового майна, переданого йому під звіт для зберігання, використання або для іншої мети, у повному розмірі завданої з його вини шкоди, а саме за нестачу майна служби військової техніки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби забезпечення озброєнням та військовою технікою Сил спеціальних операцій логістики військової частини НОМЕР_1 , служби авіації та протиповітряної оборони озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби засобів ураження озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , переданого до 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , а саме: Багі POLARIS MRZR 4, 2023 року виготовлення, шасі № НОМЕР_4 XAVFED15JD249450, в/н НОМЕР_5 Р2 - 1 од. залишковою вартістю 2 257 015,80 грн. ЛЦУ Surefire (з комплекту 9 мм пістолет - кулемет АРС9К№UK23-7422) - 1 шт. залишковою вартістю 105 642,22 грн.; Ремінь (з комплекту 9 мм пістолет - кулемет АРС9К №UK23-6939) – 1 шт. залишковою вартістю 925,04 грн.; Чохол для ЛЦУ (з комплекту 9 мм пістолет - кулемет АРС9К №UK23-7422) - 1 шт. залишковою вартістю 367,20 грн.; БпЛА КОЛІБРІ 7" ADVANCE ЦК (P06802; P06803; P06804; P06805; P06838; P06839; P06840; P06841; P06988; P06989) - 10 шт. залишковою вартістю 160 440,00 грн.; БпЛА "ВЕРБА" 10 дюймів (VRB10-024-000262; VRB10-024-000278; VRB10-024 000294; VRB10-024-000295; VRB10-024-000296; VRB10-024-000297; VRB10-024 000298; VRB10-024-000299; VRB10-024-000300; VRB10-024-000301; VRB10-024 000302; VRB10-024-000305; VRB10-024-000309; VRB10-024-000310; VRB10-024 000311; VRB10-024-000312; VRB10-024-000320; VRB10-024-000321; VRB10-024 000324; VRB10-024-000325; VRB10-024-001221; VRB10-024-001222; VRB10-024 001223; VRB10-024-001224; VRB10-024-001225; VRB10-024-001226; VRB10-024 001227; VRB10-024-001228; VRB10-024-001229; VRB10-024-001230) - 30 шт. залишковою вартістю 1 496 592,00 грн. Бінокуляр нічного бачення Thales Nellie NVG Quick (№24-31651)- 1 шт. залишковою вартістю 411 840,00 грн.; Глушник A-TEC PMM кал 9 мм (з комплекту 9х19 мм пістолет HK SFP9 OR №218-054764) - 1 шт. залишковою вартістю 14 265,00 грн.; Кобура Radar із системою кріплення на поясі та стегні (з комплекту 9х19 мм пістолет HK SFP9 OR №218-054843; №218-054950) - 2 шт. залишковою вартістю 4 632,30 грн.; Коліматорний тепловізійний приціл Thales XTRAIM (№24-21041) - 1 шт. залишковою вартістю 365 580,00 грн.; Короб під боєприпас (з комплекту 7,62 мм кулемет PZD №ВС0103) - 1 шт. залишковою вартістю 1 577,25 грн.; Кріплення для прихованого носіння (з комплекту 9х19 мм пістолет HK SFP9 OR №218-054794) - 1 шт. залишковою вартістю 328,50 грн.; Лазерний цілевказівник AN/PEQ-15 (№828038) - 1 шт. залишковою вартістю 66 646,80 грн.; Магазин 17 набоїв (з комплекту 9х19 мм пістолет HK SFP9 OR №218-054843, №218-054780) - 2 шт. залишковою вартістю 8 721,00 грн.; Магазин 20 набоїв (з комплекту 9х19 мм пістолет HK SFP9 OR №218-054843) 2 шт. залишковою вартістю 8 406,00 грн.; Металевий магазин 7.62х51 (з комплекту 7,62х51 мм напівавтоматична гвинтівка HK 417A2 №89-010483) - 1 шт. залишковою вартістю 2 423,52 грн.; Монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (№6590276; №74037279; №10869) - 3 шт. залишковою вартістю 68 850,00 грн.; Прилад нічного бачення Armasight PVS-14, Gen 3 (№5911210) - 1 шт. залишковою вартістю 150 514,63 грн.; Тактичний ліхтар CAGE 07 EVO (з комплекту 5,56 мм штурмова гвинтівка Haenel MK556-A2 №000566) - 1 шт. залишковою вартістю 3 306,33 грн.; Тактичний ліхтар з ЛЦВ Streamlight TLR-8 (з комплекту 9х19 мм пістолет HK SFP9 OR №218-054764; №218-054950) - 2 шт. залишковою вартістю 10 557,00 грн.; Трипод Vanguard ALTA PRO 263CVP - 1 шт. залишковою вартістю 1 598,40 грн. Труба спостереження LEUPOLD Mark4 20-60х80 №101461AJ - 1 шт. залишковою вартістю 93 177,00 грн.; 12,7x99 патрони MP140F2(МТД) - 500 шт. залишковою вартістю 19 600,00 грн. Нестача даного виду майна відшкодовується винною особою у 10 кратному співвідношенні до його вартості. Код 1305 згідно з ЄКПП (020:2016) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 р. № 604 «Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості»). Розрахунок загальної суми відшкодування має наступний вид: 19 600,00 грн х 10 = 196 000,00 грн, де сума збільшення відшкодування за рахунок кратності складає: 196 000,00 грн – 19 600,00 грн = 176 400,00 грн.
Додатковою підставою для притягнення командира 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 до повної матеріальної відповідальності за завдану з його вини шкоду державі, а саме: за нестачу військового майна по відповідним службам, переданого до 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 є Договір про повну матеріальну відповідальність від 06.06.2025 №99, укладений між ОСОБА_5 і військовою частиною НОМЕР_1 , який за своїм змістом відповідає визначеному пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону поняттю взяття особою письмового зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей. 
Загальний розмір завданої командиром 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 державі шкоди, тобто вартість втраченого в результаті нестачі військового майна військової частини НОМЕР_1 складає 5253005,99 грн. (п`ять мільйонів двісті п`ятдесят три тисячі п`ять гривень 99 копійок). 
Підтверджено факт вчинення командиром 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 неправомірних дій, які полягають у тому що, він, як командир 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , виконуючи обов`язки за займаною посадою, не забезпечив збереження державного майна, збереження і належний стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна роти, не підтримував внутрішній порядок у роті, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, не мав точних відомостей про озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, що є у роті в наявності, не стежив за наявністю і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у роті, що призвело до завдання державі істотної шкоди у вигляді втраченого в результаті нестачі військового майна військової частини НОМЕР_1 у загальному розмірі 5 253 005,99 грн 
Підтверджено факт порушення командиром 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 вимог статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 р. за № 1192/31060. 
Також за результатами розслідування встановлено, що в діях командира 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 413 Кримінального кодексу України, а саме: “Втрата або зіпсування ввірених для службового користування зброї, бойових припасів, засобів пересування, предметів технічного постачання або іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці”, та кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 425 Кримінального кодексу України, а саме “Недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці”.
24.12.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 871, яким наказано, зокрема:
1. За порушення військової дисципліни, а саме за завдання командиром 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 державі шкоди, у розмірі вартості втраченого в результаті нестачі військового майна військової частини НОМЕР_1 на суму 5253005,99 грн. (п`ять мільйонів двісті п`ятдесят три тисячі п`ять гривень 99 копійок) та порушення вимог статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 р. за № 1192/31060 командира 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення "сувора догана".
2. За завдання державі істотної шкоди у вигляді втраченого в результаті нестачі військового майна, переданого йому під звіт для зберігання, використання або для іншої мети, а саме за нестачу майна служби військової техніки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби забезпечення озброєнням та військовою технікою Сил спеціальних операцій логістики військової частини НОМЕР_1 , служби авіації та протиповітряної оборони озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби засобів ураження озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , переданого до 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , а також враховуючи Договір про повну матеріальну відповідальність від 06.06.2025 №99, укладений між ОСОБА_6 і військовою частиною НОМЕР_1 притягти командира 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 до матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої з його вини шкоди та підвищеної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, у кратному співвідношенні до вартості такого майна у загальному розмірі 5 429 405,99 грн. (п`ять мільйонів чотириста двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ять гривень 99 копійок), з яких 5 253 005,99 грн вартість втраченого в результаті нестачі майна та 176 400,00 грн підвищена матеріальна відповідальність за шкоду, завдану втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, у кратному співвідношенні до вартості такого майна
Стягнення сум завданої шкоди здійснювати щомісяця у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення майора ОСОБА_4 .
Пунктом 10 вказаного наказу визначено: помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи – начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 стягнути суму завданої шкоди з відповідальних, за неї військовослужбовців до повного відшкодування, а саме:
Стягнути з командира 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 суми завданої ним шкоди у розмірі 5 429 405 грн. 99 коп., яка складається з 5 253 005,99 грн суми недостачі і 176 400 грн загальної суми кратності по недостачі до повного відшкодування завданої шкоди. Стягнення здійснювати щомісяця у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення майора ОСОБА_4 .
У подальшому, наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 листопада 2025 року № 1174 позивач переміщений до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 та призначений на посаду командира 1 розвідувальної роти. 
На виконання зазначеного наказу вищого командування, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25 грудня 2025 року № 272 майора ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на визначену посаду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII). 
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно зі статтями 16 та 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно статей 58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Командир (начальник) зобов`язаний:
знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права;
планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;
негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;
знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;
організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;
постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;
завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;
встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;
організовувати дотримання та неухильно особисто дотримуватися принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків у службовій діяльності;
показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;
постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;
проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);
виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);
знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;
організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;
організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;
здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;
не допускати до участі у бойових діях військовослужбовців з числа призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які не пройшли курс базової загальновійськової підготовки або не мають бойового досвіду;
особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів;
організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;
контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);
вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;
організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;
під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;
вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).
Відповідно до ст.ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства. Командир роти (корабля 4 рангу) підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля).
Командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний:
підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності;
організовувати в роті (на кораблі) бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами роти (корабля);
знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою;
досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність, проводити планові та позапланові (раптові) перевірки наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пально-мастильних матеріалів та майна роти;
перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти (корабля);
постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку;
організовувати проведення ранкової фізичної зарядки;
з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу;
знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу;
виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля);
піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань;
суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин;
доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти (корабля);
організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті (на кораблі);
підтримувати в належному стані та вдосконалювати навчальну матеріально-технічну базу роти;
стежити за утриманням і правильною експлуатацією всіх приміщень, відведених для роти, за чистотою ділянки території, закріпленої за ротою (на кораблі - оглядати жилі та службові приміщення, постійно стежити за станом корпусу корабля), а також за проведенням заходів пожежної безпеки у роті (на кораблі);
готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби;
проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення;
періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці в роті (на кораблі);
вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів;
щотижня підбивати підсумки бойової підготовки, військової дисципліни та внутрішнього порядку;
здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посадах рядового, сержантського (старшинського) складу та вступу до вищих військових навчальних закладів;
рекомендувати військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу до присвоєння чергових військових звань та на заміщення вакантних посад;
своєчасно забезпечувати належне постачання особового складу роти (корабля), дбати про побут своїх підлеглих, їх здоров`я, стежити за додержанням правил особистої гігієни кожним військовослужбовцем;
одержувати в установлені строки у фінансовій службі частини грошове забезпечення готівкою і своєчасно виплачувати його військовослужбовцям строкової військової служби свого підрозділу;
стежити за зовнішнім виглядом підлеглих, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття;
організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту);
перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти (корабля) перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань, вживати заходів до запобігання катастрофам, аваріям і поломкам, втратам зброї та боєприпасів (командирові корабля, крім того, забезпечувати живучість корабля та безпеку його плавання);
один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини;
керувати господарством роти.
Крім того, командир окремої роти зобов`язаний:
проводити контрольні заняття з підрозділами після закінчення їх бойового злагодження;
організовувати охорону роти, контроль за несенням служби, не менше ніж один раз на тиждень особисто перевіряти стан її несення;
затверджувати розкладку продуктів на тиждень, організовувати щоденний контроль за якістю приготування та повнотою видачі їжі для особового складу, особисто перевіряти не менше ніж один раз на тиждень якість приготування їжі;
забезпечувати збереження коштів під час доставлення їх до роти;
для доставлення коштів надавати транспорт і озброєну охорону;
забезпечувати правильне утримання та експлуатацію житлового фонду та інших споруд на території роти, а також їх пожежну безпеку;
вживати заходів для охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів у місці розташування роти під час проведення заходів з бойової підготовки, повсякденної діяльності.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.
Відповідно до вимог статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (частина перша статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ). Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (частина третя статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608).
Згідно з пунктом 7 Порядку № 608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.
Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 1-6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Відповідно до пунктів 1-2 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема, проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Таке службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння). Результати службового розслідування фіксуються у акті службового розслідування, в якому і мають бути відображені усі зазначені вище складові, надана належна оцінка усім обставинам, встановленим під час проведення такого службового розслідування з урахуванням пояснень особи, відносно якої воно проведено, та, відповідно, має міститися висновок з урахуванням усіх обставин, встановлених під час проведення службового розслідування.
Розділом VIII Порядку №608 врегульовано особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.
Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).
Згідно з підпунктами 4-5 частини першої статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1 ст. 3 Закону № 160-IX).
Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-IX).
Згідно із положеннями статті 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника). Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності. Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис. У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Згідно із частиною першою статті 6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 160-IX завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.
Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування (ч. 3 ст. 9 Закону № 160-IX).
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для таких висновків:
- до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі встановлення в ході службового розслідування завдання ним прямої дійсної шкоди державі, внаслідок протиправної поведінки у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків та встановленням причинного зв`язку між протиправною поведінкою такої особи і завданою шкодою із обов`язковим встановленням вини особи в завданні такої шкоди; 
- під час проведення службового розслідування комісією має бути перевірено та встановлено наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність; 
- Закон № 160-IX розмежовує підстави для застосування до особи обмеженої матеріальної відповідальності та повної або підвищеної матеріальної відповідальності.
Разом з цим, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 333/7160/17.
За висновками Верховного Суду в частині щодо обставин встановлення та підтвердження вини військовослужбовця, завдання дійсної прямої шкоди державі у постановах від 19.12.2019 у справі № 813/3018/16, від 25.03.2020 у справі № 825/1000/18, вирішуючи спір у подібних правовідносинах, суд надає правову оцінку доводам учасників справи на предмет наявності порушеного права чи інтересу, в залежності від обставин, установлених у кожному конкретному випадку.
Отже, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 Закону №160-IX, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Тобто, обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
При цьому, приписами Закону №160-IX визначено, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність від наявності у винної особи умислу на завдання такої шкоди.
З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.
З матеріалів справи слідує, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності стали висновки службового розслідування.
Згідно висновків акту службового розслідування від 23.12.2025 року, неправомірні дії майора ОСОБА_4 полягають у тому що, він, як командир 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , виконуючи обов`язки за займаною посадою, не забезпечив збереження державного майна, збереження і належний стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна роти, не підтримував внутрішній порядок у роті, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, не мав точних відомостей про озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, що є у роті в наявності, не стежив за наявністю і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у роті, що призвело до завдання державі істотної шкоди у вигляді втраченого в результаті нестачі військового майна військової частини НОМЕР_1 у загальному розмірі 5253005,99 грн.
Командир 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 несе матеріальну відповідальність у зв`язку з виявленням нестачі військового майна, переданого йому під звіт для зберігання, використання або для іншої мети, у повному розмірі завданої з його вини шкоди, а саме: за нестачу майна служби військової техніки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби забезпечення озброєнням та військовою технікою Сил спеціальних операцій логістики військової частини НОМЕР_1 , служби авіації та протиповітряної оборони озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , служби засобів ураження озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , переданого до 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 .
Додатковою підставою до притягнення командира 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 до повної матеріальної відповідальності за завдану з його вини шкоду державі, а саме: за нестачу військового майна по відповідним службам, переданого до 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 є Договір про повну матеріальну відповідальність від 06.06.2025 №99, укладений між ОСОБА_5 і військовою частиною НОМЕР_1 , який за своїм змістом відповідає визначеному пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону поняттю взяття особою письмового зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей. 
Загальний розмір завданої командиром 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 державі шкоди, тобто вартість втраченого в результаті нестачі військового майна військової частини НОМЕР_1 складає 5 253 005,99 грн.
Однак, суд зауважує, що зі змісту Закону № 160-IX, яким регулюються спірні правовідносини, слідує, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ним прямої дійсної шкоди.
При цьому, Закон № 160-IX також містить поняття “пряма дійсна шкода”, за визначенням якого, це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
Водночас, надаючи оцінку наказу та акту службового розслідування, суд приходить до висновку, що відповідачем у спірних правовідносинах не встановлено обставин щодо знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, чи щодо здійснення надлишкових виплат під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
На переконання суду, службовим розслідуванням не встановлено прямого причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням позивачем обов`язків військової служби, а формальне посилання відповідача на те, що позивач, як командир роти, неналежно виконував посадові обов`язки та порушив вимоги статей 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, що, на думку відповідача, полягало у тому, що він не мав точних відомостей про озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, що є у роті в наявності, не стежив за наявністю і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у роті, не може бути достатньою підставою для притягнення до матеріальної відповідальності.
Суд звертає увагу, що законодавством чітко визначена необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, на переконання суду, відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою. 
Однак, в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2025 року №871, як і в Акті службового розслідування, відсутні будь-які відомості щодо дослідження обставин, які мають значення для вирішенні питання про втрату військового майна (знаходження майна на іншому об`єкті чи підрозділі, використання майна в учбових цілях, передачу в інші взводи), а також щодо дослідження обставин знищення майна під час бойових дій, тощо, про що зазначав позивач під час проведення службового розслідування у своїх поясненнях.
Перевірка цих обставин, повідомлених позивачем, є обов`язковою для повноти та всебічності службового розслідування, встановлення наявності чи відсутності протиправної поведінки та вини позивача, наявності чи відсутності підстав для звільнення позивача від матеріальної відповідальності.
Наказ Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2025 року №871 та Акт службового розслідування не містять посилань на докази, які б свідчили про невиконання чи неналежне виконання майором ОСОБА_1 обов`язків військової служби або службових обов`язків. 
В Акті службового розслідування відсутні посилання на встановлення під час його проведення умов, що передбачені частиною 3 статті 3 Закону № 160-IX, для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності: не встановлено наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність, які визначені частиною 1 статті 9 Закону №160-ІХ; не встановлена наявність причинного зв`язку між поведінкою позивача і настанням шкоди; не встановлена вина позивача у заподіянні шкоди.
Суд звертає увагу, що відповідно до первинних документів (накладних), майно, яке перераховане в Акті службового розслідування, передавалось в інші служби, про що безпосередньо зазначено в ньому, однак, під час проведення службового розслідування такі обставини відповідачем не враховувались. 
Під час проведення службового розслідування не надано належної оцінки поясненням позивача щодо використання майна в учбових цілях, передачу в інші взводи, не зазначено відповідальних осіб у розрізі служб забезпечення та відповідальних осіб 4 роти за отримання військового майна безпосередньо у службах військової частини; не зазначено всіх посадових осіб роти, які в силу своїх посадових обов`язків мають здійснювати безпосереднє отримання, зберігання та видачу військового майна.
За результатами службового розслідування не встановлений час (період часу), коли була втрачена зброя та інше майно, не встановлено, за яких обставин втрачене майно (це майно вкрадене, знищене чи не було належним чином організовано його облік), не встановлені конкретні діяння (дія чи бездіяльність) військовослужбовця, які призвели до втрати майна. 
Так, в Акті службового розслідування зазначено, що виявлена нестача майна підтверджується актами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки, а правопорушенню сприяла особиста недисциплінованість та неналежне виконання командиром 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 службових обов`язків, невиконання ним вимог Дисциплинарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 р. за № 1192/31060.
Водночас, не зазначено які саме службові обов`язки не виконав майор ОСОБА_1 та яким чином саме це є у причинно-наслідковому зв`язку із виявленою нестачею майна. 
Крім того, обставина того, що між ОСОБА_6 і військовою частиною НОМЕР_1 укладено Договір про повну матеріальну відповідальність від 06.06.2025 №99, не є беззаперечним доказом вини позивача у завданні шкоди у розмірі вартості втраченого в результаті нестачі військового майна 5253005,99 грн.
Також, з матеріалів службового розслідування слідує, що згідно з поясненнями, наданими командиром 4 роти спеціального призначення НОМЕР_3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , старшим оператором 1 групи спеціального призначення 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_9 , заступником командира 2 групи спеціального призначення 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_10 , старшим оператором 2 групи спеціального призначення 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини молодшим сержантом ОСОБА_11 , інструктором секції інструкторів відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_12 та під час усного опитування встановлено наступне. 
Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 від 04.07.2025 №331/7710дск, бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 від 11.07.2025 №331/20/120/2/141т, бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2025 №1837/23/4/6т, бойового розпорядження командира військової частини від 04.07.2025 №1837 210 215 дек о 06.00 19.07.2025 група QRF 242 «БРАВО» 4 роти СпП під час виконання бойового (спеціального) завдання в районі САДКИ (СУМСЬКА ОБЛ (36U ХВ 46236 59780), на шляху висування багі (Багі POLARIS MRZR 4, в/н НОМЕР_7 , шaci 4XAVFED15JD249450 2023 року виготовлення) відбувся наїзд на саморобний вибуховий пристрій (СВП). Детонацією вирвало ліве колесо, що унеможливило подальше переміщення техніки. Під час події на багі були сержант ОСОБА_13 (Груд) за кермом і молодший сержант ОСОБА_14 . Всі спроби привести техніку до справного стану були безуспішні. Приймалися заходи по евакуації багі з району виконання бойового завдання, в яких приймали участь лейтенант ОСОБА_15 , сержант ОСОБА_13 , старший солдат ОСОБА_16 , молодший сержант ОСОБА_17 . Перша спроба евакуації Багі POLARIS MRZR 4, в/п НОМЕР_7 за допомогою іншого Багі POLARIS MRZR 4, в/н НОМЕР_8 була невдалою. Друга спроба, здійснена за допомогою військовослужбовців 80 ОДШБР з автомобілем Hummer була вдала. Багі POLARIS MRZR 4, в/н НОМЕР_7 було евакуйовано на позицію «мавікавістів» до КСП 80 ОДШБР, де його замаскували і залишили в той же день, а саме 19.07.2025 року. На даний час місце знаходження Багі POLARIS MRZR 4 в/н НОМЕР_8 , шасі НОМЕР_9 не встановлено. Цей факт зафіксований в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 11т від 07.01.2025, подія за 19.07.2025 року.
Крім того, суд звертає увагу, що Законом України від 15.03.2022 № 2124-IX “Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах дії воєнного стану” внесено зміни до Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII та статтю 1 після абзацу 2 доповнено новим абзацом такого змісту: бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України “Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України”, від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З аналізу вказаної норми вбачається, що військовослужбовці звільняються від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати бойової техніки чи іншого військового майна, під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України, настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком.
Водночас, при прийнятті оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача, відповідачем наведені норми не враховувалися, при службовому розслідуванні обставини наявності/відсутності підстав застосування бойового імунітету до позивача не перевірялися.
При цьому, з матеріалів службового розслідування вбачається, що пошкодження Багі POLARIS MRZR 4, в/н НОМЕР_7 відбулося під час виконання бойового завдання, через наїзд на вибуховий пристрій, що призвело до відірвання лівого колеса. Вказана подія вимагала евакуації зазначеної бойової техніки. Позивач у поясненнях від 12.12.2025 року (а.с.84-85) зазначив, що у зв`язку з високою інтенсивністю бойових дій та присутності підрозділів БПЛА «Рубікон» противника на Сумському напрямку, усі заходи з евакуації були безуспішними. На підтвердження зазначеної події є запис в журналі бойових дій за 19.07.2025 року та поданий рапорт про призначення службового розслідування, але чому таке розслідування не було призначене позивачу невідомо.
Також з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб Багі POLARIS MRZR 4, в/н НОМЕР_7 таки був евакуйований на безпечну дистанцію в районі КСП80 військової частини НОМЕР_10 для можливої подальшої евакуації. Вказану інформацію адвокату позивача на адвокатський запит повідомив командир військової частини НОМЕР_10 полковник ОСОБА_18 (а.с.95).
Отже, вказані обставини підтверджують, що позивачем було повідомлено по команді про пошкодження військової техніки, були вжиті заходи до її евакуації, які виявилися безуспішними, про пошкодження військової техніки зроблено запис у журналі бойових дій. 
Таким чином, позивач вжив усіх можливих та залежних від нього заходів під час виконання бойового завдання для збереження вказаного військового майна, а також просив про призначення службового розслідування, однак останнє було призначене лише за рапортом ТВО командира НОМЕР_3 загону СпО військової частини НОМЕР_1 ст.лейтенанта ОСОБА_19 від 25.09.2025 року.
Також суд зауважує, що 20.07.2025 року позивач отримав поранення під час виконання бойового завдання, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 31.07.2025 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (а.с.100).
Вказана обставина також унеможливлювала вжиття позивачем будь-яких додаткових заходів щодо евакуації та збереження військового майна - транспортного засобу Багі POLARIS MRZR 4, в/н НОМЕР_7 . Слід зауважити, що залишкова вартість вказаного майна становить 2257015,80 грн, тобто майже половину розміру шкоди, відшкодування якої спірним наказом покладено на позивача (5253005,99 грн).
Що стосується додатково наданих відповідачем 31.03.2026 року доказів щодо офіційної передачі чи непередачі транспортного засобу Багі POLARIS MRZR 4, в/н НОМЕР_7 військовій частині НОМЕР_10 , подальшої долі вказаного майна, суд зауважує, що відповідач лише 25.02.2026 року (після закінчення службового розслідування та після звернення позивача до суду) почав вживати заходи щодо встановлення обставин втрати та місцезнаходження військового майна, матеріальну відповідальність за яке покладено спірним наказом на позивача. Хоча зазначені дії мали бути вчинені та обставини з`ясовані під час проведення службового розслідування.
Отже, вказані докази лише свідчать про неповноту та необ`єктивність проведеного відповідачем службового розслідування.
Суд повторно наголошує, що питання застосування до позивача бойового імунітету за викладених вище обставин, відповідачем не вирішувалося. 
Отже, матеріали службового розслідування не містять доказів, які б свідчили про невиконанням чи неналежне виконання позивачем обов`язків військової служби або службових обов`язків та не враховано положення ст. 9 Закону № 160.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина саме позивача у заподіянні шкоди, які згідно вимог Закону №160-ІХ є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до матеріальної відповідальності.
За таких обставин, суд вважає, що службовим розслідуванням не встановлено та відповідачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння позивачем державі шкоди (за яку його притягнуто до матеріальної відповідальності), так як відповідачем не доведено, що саме позивач невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків спричинив втрату військового майна.
Отже, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) “Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ” від 24.12.2025 р. № 871 стосовно майора ОСОБА_1 .
Решта доводів і заперечень учасників справи висновків суду не спростовують, а тому не беруться судом до уваги.
Також, позивач просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, які були стягнуті на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.12.2025 р. № 871.
Також, п.3 ст. 14 Закону №160-IX визначено, що у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.
Таким чином, враховуючи, що відшкодуванню матеріальної шкоди передує винесення відповідного наказу, з огляду на встановлені судом вище обставини щодо протиправності оскаржуваного наказу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є передчасними та не є наразі спірними до вирішення відповідачем питання видання відповідного наказу, а тому ця вимога задоволенню не підлягає.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 ) до військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_12 ), третя особа - військова частина НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ) - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) “Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ” від 24.12.2025 р. № 871 стосовно майора ОСОБА_1 .
У решті позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів