П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 715/480/26 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маковійчук Ю.В. 
Суддя-доповідач - Канигіна Т.С. 
01 липня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Слободонюка М.В.  Кузьмишина В.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Нечко Я.O.,
представника позивача: Іванюка О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про скасування постанови про порушення митних правил, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області із позовом до Чернівецької митниці про визнання протиправною та скасування постанови про скасування постанови про порушення митних правил, а саме просив: 
- скасувати постанову заступника начальника Чернівецької митниці Майтапова Є.В. від 04.02.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 339186,40 грн;
- закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 471 МК України. 
В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач перетинав кордон України на виїзд по зеленому коридору, оскільки при ньому було тільки 10000 євро, а тому він не декларував ніяких коштів, будь-яких доказів, що б підтверджували наявність у нього валютних цінностей 50000 євро, які він задекларував на території Румунії, при перетині кордону, немає. У зв`язку з цим в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 471 МК України, а тому постанова від 04.02.2026 в справі про порушення митних правил № 0649/UA408000/2025 про притягнення позивача до відповідальності за частиною першою статті 471 МК України підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11.05.2026 в задоволенні позову відмовлено.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що посадовою особою митниці у відношенні громадянина України ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0649/UA408000/2025 від 23.10.2025 за ознаками частини першої статті 471 МК України (недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України).
Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0649/UA408000/2025 від 23.10.2025, за інформацією митних органів Румунії та даних "електронного журналу пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор" встановлено, що 07.05.2024 громадянин України ОСОБА_1 прослідував через митний кордон із України в Румунію по каналу руху "зелений коридор" через пункт пропуску "Порубне" та не задекларував валютні цінності в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення без письмового декларування, а саме: 40000 євро, що за курсом НБУ (1EUR - 42,3983 грн) станом на 07.05.2024 становило 195932,000 грн. Митним органам Румунії вищевказаний громадянин 07.05.2024 задекларував 50000 євро.
Не погоджуючись з постановою Чернівецької митниці від 04.02.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 339186,40 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів підтверджується факт порушення позивачем вимог статей 257, 366 Митного кодексу України, Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, а також Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5. 
На підставі цього суд дійшов висновку, що позивач не здійснив письмового декларування валютних цінностей у сумі 40000 євро, яка перевищує встановлений законодавством України ліміт для переміщення без письмового декларування, у зв`язку з чим у його діях наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною першою статті 471 Митного кодексу України.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, – ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
Скаржник стверджує, зокрема, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що наведена копія митної декларації (declaratie de numerar articolul 3 din regulamentul (UE) 2018/1672) №ROIS8200/485) не є прямим доказом наявності у позивача на момент перетину митного кордону України грошових коштів у сумі 50000 Євро, оскільки таких грошових коштів виявлено не було, а копія митної декларації Румунії у сукупності з листом Генерального Директорату Управління ризиками та митних розслідувань Митної адміністрації Румунії №39691 від 23.09.2025 підтверджує лише факт митного оформлення грошових коштів, сума в листі не вказана, відповідною декларацією грошових коштів.
Також зазначає, що протокол про порушення митних правил №0649/UA408000/2025 був складений працівником Чернівецької митниці лише 23.10.2025 та лише 04.02.2026 прийнято постанову у справі про порушення митних правил №0649/UA408000/2025, тобто майже через шість місяців та чотирнадцять днів після виявлення відповідачем порушення митних правил.
Крім того, суд першої інстанції безпідставно, з посиланням на частину першу статті 254 МК України, визнав допустимими доказами – документи, викладені іноземною мовою без їх офіційного перекладу на державну мову, та всупереч вимогам статей 74, 77 КАС України на підставі вказаних недопустимих доказів визнав встановленими та доведеними обставини, що мають значення для справи.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому стверджує про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. 
Зазначає, що з огляду обставини вчинення громадянином України ОСОБА_1 дій, направлених на недекларування валютних цінностей, за результатом огляду правових норм, обставин, які згідно зі статтями 17, 247 КУпАП виключали адміністративну відповідальність громадянина України ОСОБА_1 або виключали провадження у справі про порушення митних правил №0649/UA408000/2025, не встановлено, а тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності, а спірну постанову Чернівецької митниці від 04.02.2026 винесено з дотриманням вимог чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги повністю підтримав та просив її задовольнити повністю, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
VI. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини першої статті 257 Митного кодексу України (далі - МК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Частинами першою, другою, третьою, сьомою статті 318 МК України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Для забезпечення здійснення митного контролю митними органами використовуються системи, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів.
Статтею 366 МК України передбачено двоканальну систему митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами.
Двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.
Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 471 МК України недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.
Згідно з частиною третьою статті 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про валюту і валютні операції".
Відповідно до частини першої та третьої статті 8 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 № 2473-VIII транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.
Порядок ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України фізичними особами, юридичними особами та банками готівкової валюти і банківських металів встановлений Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3.
Відповідно до пунктів 5, 6 цього Положення фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.
Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Відповідно до пункту 18 розділу I Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро, на підставі документів, що підтверджують:
1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро;
2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро.
Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами-резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках.
Згідно зі статтею 494 МК України (у редакції, чинній на час складення оспорюваного протоколу - 04.02.2026) про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.
Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.
Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.
У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.
У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.
Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).
Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).
Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.
Протокол, а також документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил, а в разі якщо провадження у справі здійснюється іншим митним органом, - до такого органу.
Частиною першою статті 495 МК України визначено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта, висновком правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами, транспортними засобами комерційного призначення - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до частини першої статті 497 МК України у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники митних органів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті; 10) правовласники.
Статтею 498 Митного кодексу України передбачено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду, а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Згідно зі статтями 524, 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням митного органу, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.
Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу або судом матеріалів, необхідних для вирішення справи.
Відповідно до статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.
Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а частини перша - друга статті 76 КАС України передбачають, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Колегія суддів погоджується з указаним вище висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, колегія суддів зазначає, що без письмового декларування митному органу особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівкову валюту, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, а у випадку, якщо сума перевищує еквівалент 10000 євро, то така сума готівкової валюти підлягає обов`язковому письмовому декларуванню в повному обсязі.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на запит митниці листом Держмитслужби від 01.10.2025 №26/26-04/7/2221 (вх. митниці №9572/4 від 02.10.2025) отримано відповідь митних органів Румунії з наданням копії митної декларації та інших документів, які підтверджують факт ввезення гр. України ОСОБА_2 валюти в Республіку Румунія 07.05.2024.
Згідно з отриманою інформацією 07.05.2024 під час в`їзду на митну територію Румунії (п/п "Сірет-Порубне") гр. України ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 , від 21.03.2019, транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 316, р/н НОМЕР_3 , задекларовано валютні цінності в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) EUR. Грошові кошти були задекларовані на бланку встановленої форми декларації (declaratie de numerar articolul 3 din regulamentul (UE) 2018/1672) №ROIS8200/485.
За результатами перевірки інформації, що міститься у базі даних АСМО "Інспектор", встановлено, що гр. України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.05.2024 прослідував у напрямку "виїзд з України" та обрав смугу руху "зелений коридор", чим своїми діями заявив, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню.
Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0649/UA408000/2025 від 23.10.2025, за інформацією митних органів Румунії та даних "електронного журналу пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор" встановлено, що 07.05.2024 громадянин України ОСОБА_1 прослідував через митний кордон із України в Румунію по каналу руху "зелений коридор" через пункт пропуску "Порубне" та не задекларував валютні цінності в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення без письмового декларування, а саме: 40000 євро, що за курсом НБУ (1EUR - 42,3983 грн) станом на 07.05.2024 становило 195932,000 грн. Митним органам Румунії вищевказаний громадянин 07.05.2024 задекларував 50000 євро.
Згідно з декларацією, поданої митним органам Румунії 07.05.2024, громадянин України ОСОБА_1 прослідував через митний кордон із України в Румунію через пункт пропуску "Сірет - Порубне" та задекларував митним органам Румунії готівкові кошти в сумі 50000 євро.
При цьому позивачем не заперечується факт декларування та переміщення 50000 євро при в`їзді до Румунії, з метою придбання саме ним транспортного засобу на території Німеччини.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач при перетині кордону в усному порядку повідомляв службових осіб про наявні матеріальні цінності, а саме: грошові кошти у розмірі 50000 євро, які він бажав задекларувати.
Таким чином, гр. України ОСОБА_1 вчинив недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, у сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.
Водночас, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що документи, отримані від митних органів Румунії, є недопустимими доказами у зв`язку з відсутністю їх офіційного перекладу українською мовою, а також щодо неналежності митної декларації від 07.05.2024, поданої позивачем митним органам Румунії про декларування 50000 євро.
Як убачається з матеріалів справи про порушення митних правил № 0649/UA408000/2025, документи, отримані від митних органів Румунії через Департамент міжнародної взаємодії Держмитслужби, надійшли разом із перекладом українською мовою, виконаним Міністерством фінансів Румунії, Митною адміністрацією Румунії, Генеральним директоратом управління ризиками та митними розслідуваннями. Зазначений переклад дає можливість встановити зміст документів та використати їх як докази під час розгляду справи.
Положення частини першої статті 254 МК України не містять вимоги щодо обов`язкового подання офіційного перекладу кожного документа іноземною мовою. Навпаки, переклад українською мовою вимагається лише у випадку, коли документ складений мовою, яка не є офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою мовою міжнародного спілкування, та лише тоді, коли відомості, що містяться у ньому, є необхідними для перевірки або підтвердження даних, зазначених у митній декларації.
Отже, самі по собі доводи позивача про відсутність офіційного перекладу не свідчить про недопустимість чи неналежність зазначених доказів, оскільки матеріали справи містять переклад, достатній для встановлення їх змісту, а позивач не навів жодних конкретних зауважень щодо його правильності, повноти чи викривлення змісту документів.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи позивача та його представника про те, що оскаржувану постанову прийнято після спливу шестимісячного строку, встановленого для накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до частини першої статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Згідно з частиною першої статті 491 Митного кодексу України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
Отже, частиною першою статті 491 МК України визначено, що підставою для порушення справи про порушення митних правил, є зокрема офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав.
За приписами частини третьої статті 558 МК України правоохоронні органи зобов`язані письмово повідомляти митні органи про виявлені ними порушення митних правил або контрабанду.
Так, матеріалами справи підтверджується, що у відповідь на запит Чернівецької митниці від 01.10.2025 № 26/26-04/7/2227 митними органами Румунії 02.10.2025 надано офіційну відповідь із копією митної декларації та іншими документами, які підтверджували факт ввезення позивачем 07.05.2024 на територію Румунії 50000 євро.
При цьому посилання представника позивача на те, що днем виявлення правопорушення є 21.07.2025, є безпідставними, оскільки лист Держмитслужби України від 21.07.2025 № 26/26-04/7/1627 лише інформував Чернівецьку митницю про отримання відповіді митних органів Румунії щодо іншої митної справи, яка стосувалася переміщення через митний кордон України значних сум готівкових коштів іншими особами. 
Додані до цього листа матеріали містили лише повідомлення про те, що громадянин України подав 07.05.2024 декларацію щодо переміщення готівки на суму 50000 доларів США, без надання самої митної декларації чи інших документів, які б підтверджували обставини, необхідні для встановлення складу правопорушення. 
Крім того, зазначена інформація містила відомості про іншу валюту (долари США замість євро), що потребувало додаткової перевірки.
У зв`язку з наведеним з метою перевірки отриманої інформації Чернівецькою митницею було направлено окремий запит до компетентних органів Румунії, у відповідь на який 02.10.2025 отримано офіційні документи, що підтвердили фактичні обставини правопорушення та стали достатньою підставою для його виявлення і порушення справи про порушення митних правил.
Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що днем виявлення правопорушення у розумінні частини першої статті 467 МК України є саме 02.10.2025, коли митний орган отримав належні та достатні документи, що підтверджували факт вчинення позивачем порушення митних правил, а не 21.07.2025, коли була отримана лише попередня інформація, яка потребувала додаткової перевірки.
Враховуючи, що оскаржувану постанову винесено 04.02.2026, адміністративне стягнення накладено в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 467 МК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Доводи скаржника не спростовують факту порушення гр. України ОСОБА_1 митних правил та не впливають на правомірність постанови Чернівецької митниці про порушення митних правил від 04.02.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 339186,40 грн.
VIІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена 

Головуючий	 		Канигіна Т.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Слободонюк М.В.    Кузьмишин В.М.