Справа № 944/4233/25 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М. 
Провадження № 33/811/575/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю захисника – адвоката Скоробогатька В.Ю. ( у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Скоробогатька Володимира Юрійовича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 16 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять ) грн. 60 коп. 
Згідно з постановою судді, 08.06.2025 о 02 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 в м.Яворів вул.Осипа Маковея, 19, керував транспортним засобом марки «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатора DRAGER Alcotest 6820, та проведення такого огляду медичному закладі водій категорично відмовився, під відеозапис на бодікамеру 1760. Водія відсторонено від керування транспортним засобом. Чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Скоробогатько В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про закриття провадження за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова є необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам Закону, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які беззаперечні докази факту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
Вказує, що суд першої інстанції у тексті постанови сам визнав, що наданий поліцією відеозапис не є безперервний, а це є грубим порушенням вимог ст. 251 КУпАП та Інструкції №1345.
Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейські після відмови на місці забезпечили реальну можливість та логістику для проходження огляду в медичному закладі.
Крім того зазначає, що формальна відмова від «трубки» на місці, за умови заперечення факту керування, не може бути підставою для притягнення до відповідальності, якщо не було забезпечено повноцінну процедуру в лікарні.
Заслухавши виступ захисника – адвоката Скоробогатька В.Ю., який не заперечив щодо розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 та підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 08.08.2025 серії ЕПР 1№415967, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, в ньому вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 , та дії водія щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП; протокол містить і відмітку про роз`яснення ОСОБА_1 положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, однак останній від підпису відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.08.2025 до КНП Яворівська «ЦРЛ», зі змісту якого встановлено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з результатами якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;
- рапортом поліцейського від 08.08.2025;
- відеозаписами на DVD-R диску. 
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
З відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Крім того, поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована відеозаписом вказує, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розумів ситуацію у якій опинився, однак зайняв тверду позицію щодо відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 , під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права.
Перевіряючи доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які беззаперечні докази факту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, та погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що як вбачається із відеозапису, на проїжджій частині автомобільної дороги на відкритій місцевості знаходиться автомобіль марки «SKODA OCTAVIA». Працівники поліції підходять до ОСОБА_1 , який залишив місце водія автомобіля та не заперечував факт керування транспортним засобом. В процесі спілкування поліцейські повідомили ОСОБА_1 , який стояв поруч, про підозру керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, при цьому запропонували пройти огляд на визначення такого стану. Проте ОСОБА_1 так і не погодився пройти огляд. Крім того, звернення поліцейського про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння було чітким і зрозумілим для сприйняття, а відмова водія була категоричною і такою, яка не ставила під сумнів його твердження та не була наслідком впливу чи інших неправомірних дій працівників поліції. Окрім цього, водій не висловлював будь-яких зауважень про складанні протоколу про адміністративні правопорушення.
Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем. Крім того, під час спілкування з працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 надавав пояснення, що він керував автомобілем «SKODA OCTAVIA».
Доводи апелянта про те, щосуд першої інстанції у тексті постанови сам визнав, що наданий поліцією відеозапис не є безперервний, а це є грубим порушенням вимог ст. 251 КУпАП та Інструкції №1345, суд вважає необґрунтованими.
Оскільки,наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а саме його відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.
Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами.
Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.
З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 16 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 – адвоката Скоробогатька Володимира Юрійовича – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя   М.Ф. Романюк