Справа №155/262/26
Провадження №3/155/111/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бакаєвича А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого
за скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП, –

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591747 від 15 лютого 2026 року ОСОБА_1 15 лютого 2026 року о 01 годині 40 хвилин в селі Рачин, вулиця Чеська, керував автомобілем Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці події із застосуванням приладу Drager Alcotest ARSM 0871, тест №3, результат огляду позитивний – 1,45‰ (проміле). Порушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591733 від 15 лютого 2026 року ОСОБА_1 15 лютого 2026 року о 01 годині 40 хвилин в селі Рачин, вулиця Чеська, керуючи автомобілем Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із гужовим транспортом. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Оскільки справи №155/262/26 (провадження №3/155/111/26) та №155/263/26 (провадження №3/155/112/26), про вчинення ОСОБА_1 вищезазначених адміністративних порушень надійшли до суду та розглядаються одночасно, то відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП їх слід об`єднати провадженням, присвоївши новій справі номер: провадження №3/155/262/26, справа №155/111/26.
30 березня 2026 року на адресу суду від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Бакаєвича А.В. надійшло клопотання в якому останній просив закрити провадження у справі №155/263/26 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтоване тим, що процедура проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була здійснена у порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735. Зокрема, працівник поліції, закріпивши мундштук в газоаналізатор «Драгер», не зробив контрольний забір повітря, щоб переконатися, що в приладі не має алкоголю, а відразу надав його ОСОБА_1 , при цьому, не оголосив які саме показники знаходяться на дисплеї приладу «Драгер». Після продуву ОСОБА_1 газоаналізатора, працівник поліції наголосив, що показник становить 1,45‰, і констатував, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після отримання незгоди ОСОБА_1 з показниками приладу «Драгер» і прохання пройти огляд в медичному закладі, працівниками поліції всупереч приписам ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції від 11 листопада 2015 року №1413/27858, огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння не був проведений в найближчому закладі охорони здоров`я. Не зважаючи на категоричну незгоду ОСОБА_1 з показниками приладу «Драгер», працівники поліції шляхом маніпуляцій переконали ОСОБА_1 , що якщо він визнає на місці показники приладу «Драгер», то вони не будуть вилучати автомобіль. Під тиском останніх ОСОБА_1 вимушений був через деякий проміжок часу на пропозицію працівників поліції на камеру погодитися з результатами приладу «Драгер» і відмовитись їхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Крім того, захисник Бакаєвич А.В. зазначає, що ОСОБА_1 на місці повідомив працівників поліції про те, що він є діючим військовослужбовцем. Відтак, працівники поліції дізнавшись про дані обставини, у відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП, зобов`язані були повідомити про затримання останнього Військову службу правопорядку у Збройних Силах України (ВСП), однак даний факт вони проігнорували. Будучи не уповноваженими особами на перевірку військовослужбовців, провели процедуру огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Захисник вказує, що під час оформлення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 130 КУпАП допущено формалізм, інспектором поліції не було встановлено дійсних обставин, при оформлені матеріалу, ймовірніше, останнім переслідувалася мета здобутку показника у службовій діяльності, докази по справі отримано з порушенням установленого чинним законодавством порядку. З огляду на наведене, просив подане клопотання задовольнити.
Захисник Бакаєвич А.В. в судовому засіданні зазначив, що обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП базується виключно на припущеннях та не підтверджується жодними доказами, наявними в матеріалах справи. Щодо проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 вказав, що поліцейський дану процедуру провів з порушенням чинного законодавства. Відтак, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами. Тому подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Щодо вчинення ДТП ствердив, що це не він в`їхав у гужову підводу, а навпаки, кінь в`їхав у його автомобіль. Щодо проходження огляду на стан сп`яніння зазначив, що визнав результат огляду тільки тому, що поліцейські обіцяли не вилучати автомобіль.
Полійцейський ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 15 лютого 2026 року виїхали в село Рачин на повідомлення про ДТП, зокрема, що водій автомобіля здійснив зіткнення з гужовою підводою. На місці події був ОСОБА_1 , який повідомив, що він керував автомобілем, та водій підводи. Надалі ОСОБА_1 було запрошено в службовий автомобіль для складання адміністративного протоколу. Під час спілкування з останнім відчув запах алкоголю. ОСОБА_1 пояснив, що вживав алкогольні напої, після чого керував автмобліем. Зазначив, що при оформленні схеми ДТП видимих меж краю дороги не було видно, при цьому відеофіксація на бодікамеру не здійснювалась, оскільки вона розрядилась. При цьому вказав, що не доповідав керівництву про даний факт. Схему ДТП малював в салоні службового автомобіля, однак для замірів виходив на вулицю. Також зазначив, що не пам`ятає коли роз`яснив ОСОБА_1 права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначив, що зіткнення відбулось більше на смузі руху гужової підводи. Місце зіткнення встановив за залишками пластикової решітки бампера на снігу. При цьому зазначив, що замірів від краю проїзної частини до місця зіткнення не зробив. Також вказав, що на місці події ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Останній спочатку не погодився з результатом та виявив бажання їхати в медичний заклад, однак надалі ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на місці. Також вказав, що автомобіль не затримував, оскільки на місці події працювала слідчо-оперативна група. Зазначив, що відсторонив ОСОБА_1 від керування автомобілем в усному порядку.
Поліцейський ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 15 лютого 2026 року в нічну пору доби перебував на чергуванні. Отримали повідомлення про ДТП в селі Рачин за участю автомобіля та кінної підводи. Приїхавши на місце події виявили сам факт ДТП, автомобіль, кінну відводу, водія автомобіля та водія кінної підводи. Надалі водія автомобіля запросили в службовий автомобіль для надання пояснень, оскільки в цей час на вулиці була заметіль. В ході спілкування з водієм відчули запах алкоголю з порожнини рота останнього. Йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «Drager» на що останній погодився. Після того, як був проведений огляд ОСОБА_1 , відносно останнього було складено адміністративні матеріали. Зазначив, що будь-яких зауважень щодо місця зіткнення зі сторони ОСОБА_1 не було. Також вказав, що при прибутті на місце події побачили, що візуально автомобіль був розташований ближче центру проїзної частини, а підвода ближче правої сторони. Поспілкувавшись з учасниками події, почали оформляти адміністративні матеріали. При цьому зазначив, що не звертав уваги чи були наявні на дорозі залишки бампера. Зазначив, що участі у проведенні замірів не приймав, оскільки перебував у салоні службового автомобіля. Спочатку процес оформлення матеріалів фіксувався на бодікамеру напарника, а надалі, коли вона розрядилась, фіксація проводилась на його бодікамеру. При цьому вказав, що не було потреби доповідати керівництву про те, що бодікамера розрядилась. Місце зіткнення встановлювали зі слів учасників пригоди, які будь-яких заперечень не висловлювали. Також вказав, що ОСОБА_1 був згідний з результатом огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, бажання їхати в медичний заклад не висловлював.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, поліцейських, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходжу до наступного висновку.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, стверджується матеріалами справи, зокрема:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591747 від 15 лютого 2026 року;
роздруківкою приладу Drager ALCOTEST 6820, ARSM-0871, тест №37, результат тесту позитивний – 1,45‰;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого проведено огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомого Drager ALCOTEST 6820, ARSM-0871, результат огляду на стан сп`яніння позитивний – 1,45‰;
рапортом на ім`я начальника ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, відповідно до якого 15 лютого 2026 року о 02 годині 23 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що в селі Рачин по вулиці Чеська, водій керував автомобілем марки Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 , скоїв ДТП, будучи позбавлений права керування відповідно до рішення суду;
дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тестування приладом Drager ALCOTEST 6820, ARSM-0871, тест №37, результат тесту позитивний – 1,45‰. При цьому ОСОБА_1 спочатку вказав, що «Не згідний, потрібно у лікарню» (час відеозапису 02:27), однак, надалі зазначив, що з результатом тесту згідний (час відеозапису 03:01:42);
постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 20 січня 2026 року відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;
а також іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень ст. 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відеозаписи з бодікамер працівників поліції оцінені в сукупності з іншими доказами, як належні і допустимі докази, адже вони надають можливість об`єктивно дослідити обставини вчинених правопорушень. Ними зафіксовані реальні дані, які дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, як надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у судді не має.
Дані докази, на думку судді, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
При цьому суддя не бере до уваги твердження захисника про те, що була порушена порцедура огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, під час якої на останнього здійснювався тиск чи інші будь-які маніпуляції з метою визнання ним показника приладу «Драгер». Так, на дослідженому в судовому засіданні відеозаписі з бодікамери поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 було надано запакований мундштук, якого він самостійно розпакував та надалі добровільно пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Після проведення тестування спочатку висловив незгоду з результатом огляду, однак надалі погодився, при цьому будь-якого тиску працівників поліції на останнього на відеозаписі не зафіксовано.
Таким чином, відеозаписи, які містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказують на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано належним чином.
Твердження захисника Бакаєвича А.В. про відсутність безперервного відеозапису процедури складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , суддя вважає не спроможними, які не спростовують вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і не впливають на суть правопорушення.
Твердження захисника про те, що працівники поліції, будучи не уповноваженими особами на перевірку військовослужбовців, провели процедуру огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними та не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Диспозицією ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Таким чином, об`єктом такого правопорушення є порядок проходження військової служби, а об`єктивна сторона складу діяння складається із вищезазначених самостійних альтернативних діянь. Суб`єктом цього проступку є військовослужбовець.
Згідно із ч. 9 ст. 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці – це особи, які проходять військову службу.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ установлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, крім іншого, суди в кожному конкретному випадку мають встановлювати факт виконання обов`язків військової служби на момент вчинення діяння з урахуванням положень ч. 4 ст. 24 Закону №2232-ХІІ.
З огляду на викладене в разі керування військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження відповідно до визначеного порядку огляду на стан сп`яніння, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дії такої особи підлягають кваліфікації за ст. 172-20 КУпАП, яка є спеціальною нормою щодо військовослужбовців.
Наявність у цій категорії адміністративних правопорушень спеціального суб`єкта - військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби зумовлює застосування спеціального порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановленого ст. 266-1 КУпАП та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року №32. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Натомість, у разі не встановлення судом факту виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби під час керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння дії військовослужбовця мають кваліфікуватися за ст. 130 КУпАП, а його огляд на стан сп`яніння має здійснюватися за правилами ст. 266 цього Кодексу.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, об`єктом такого правопорушення, окрім іншого, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Суб`єктом проступку є водій транспортного засобу.
Із дослідженого відеозапису слідує, що після зупинки ОСОБА_1 вказав, що він є військовослужбовцем, однак будь-яких пояснень з приводу того, що перебуває при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з проходженням служби, не надавав. Вказав, що приїхав у відпустку. Крім того, останній був одягнений в цивільний одяг. Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав в судовому засіданні.
Аналіз вищенаведених норм закону та встановлених обставин справи дає прийти до висновку, що ОСОБА_1 у час його зупинки поліцейськими перебував в статусі водія транспортного засобу, тобто є суб`єктом правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому його дії працівниками поліції правильно було кваліфіковано за цією нормою закону.
Факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 , жодним чином не вказуює про те, що він у час зупинки транспортного засобу під його керуванням виконував службові обов`язки, пов`язані із проходженням служби.
В матеріалах справи відсутні та під час судового розгляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з довідки ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 16 лютого 2026 року №21326-2026, відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України «ІКС ІПНП «ГСЦ водійське посвідчення» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано посвідчення водія серії НОМЕР_4 , статус – виданий.
Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 суддя враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, суспільну небезпеку вчиненого, особу правопорушника, який на шлях виправлення не став та повторно вчинив правопорушення, вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Дана міра адміністративного стягнення, на думку судді, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.
Що стосується питання про додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суддя дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.
Згідно з довідкою ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області №21326-2026 від 16 лютого 2026 року, відповідно до інформаційного порталу НПУ «ІКС ІПНП «ГСЦ АМТ» транспортний засіб Kia Sorento, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За таких обставин, суддя не вбачає правових підстав для застосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки матеріали справи не містять відомостей про наявність у приватній власності порушника даного транспортного засобу.
Щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністартивної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя зазначає наступне.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Відповідно до п. 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, органом, що склав протокол, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591733 від 15 лютого 2026 року та схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 лютого 2026 року з фототаблицями.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський правопорядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Разом тим, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, в межах викладеного в ньому обвинувачення, не може бути єдиним та беззаперечним джерелом доказів.
Таким чином, відповідно до принципу диспозитивності, суд розглядає справу не лише в межах викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, а в сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи. Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Разом з тим, до матеріалів справи не долучено пояснень особи, що керувала гужовою підводою, щодо місця зіткнення автомобіля та гужової підводи. Покази працівників поліції стосовно місця зіткнення є суперечливими, а наявна в матеріалах справи фототаблиця з місця події доводить лише факт ДТП та пошкодження автомобіля. Поліцейський не в повній мірі провів заміри щодо визначення місця зіткнення автомобіля та підводи по відношенню до країв проїзної частини та її умовного поділу, які б однозначно підтверджували зіткнення на смузі руху саме гужової підводи. При цьому суддя зазначає, що наявність підпису ОСОБА_1 в схемі ДТП не може однозначно підтверджувати вину останнього у вчиненні ДТП.
Відтак, зі схеми ДТП не вбачається, що саме ОСОБА_1 порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху та причиною ДТП стали дії останнього.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи із загальних принципів достатності, належності та допустимості доказів, суддя дійшла висновку, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведено, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення . Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відомостей про наявність у правопорушника пільг по сплаті судового збору, які передбачені ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.
Отже, на підставі ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Керуючись ст. 7, 9, 40-1, 221, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, –

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.
У випадку добровільної несплати штрафу відповідно до ст. 308 КУпАП його розмір стягнути з  ОСОБА_1  у подвійному розмірі.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з  ОСОБА_1  в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів – ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783; банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області.
Повний текст постанови складено 14 травня 2026 року.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області        Яремчук С.М.