Справа № 152/239/26
2/152/412/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

11 травня 2026 року          м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді - Войнаровського І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
у с т а н о в и в:
19 лютого 2026 року ТОВ «Коллект Центр» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 66747,84 грн за договорами № 2111766246795 від 27 квітня 2021 року та №2111675609201 від 27 квітня 2021 року, а також судові витрати.
Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.139). 
Ухвалою суду від 06 квітня 2026 року зобов`язано Акціонерне товариство «Універсал Банк» у строк до 08 травня 2026 року надати Шаргородському районному суду Вінницької області наступну інформацію щодо карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача (а.с.181-182).
Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує (а.с.8).
08 травня 2026 року від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому вона просить судове засідання проводити без участі ТОВ «Коллект Центр», позов підтримує та просить задовольнити (а.с.191).
Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином (а.с.184-185).
02 березня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та недоведеність заявлених вимог. У відзиві відповідач зазначив, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки в одній позовній заяві об`єднано вимоги, що випливають із двох окремих кредитних договорів, кожен з яких має самостійний предмет доказування та підлягає окремому дослідженню. Крім того, відповідач заперечував факт належного укладення кредитних договорів, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів їх підписання електронним підписом або одноразовим ідентифікатором. Зазначив, що надані позивачем паперові копії договорів не є оригіналами електронних документів та не містять доказів накладення електронного підпису, а тому не можуть підтверджувати факт укладення договорів саме відповідачем. Також відповідач вказував на відсутність доказів направлення йому одноразових ідентифікаторів, проходження ідентифікації та вчинення дій, спрямованих на акцепт оферти. Також у відзиві зазначено, що навіть у разі визнання договорів укладеними, нарахування процентів після спливу строку кредитування є неправомірним, оскільки строк кредитування за кожним договором становив 16 днів. Відповідач посилався на правові висновки Верховного Суду щодо припинення права кредитодавця нараховувати проценти після закінчення строку кредитування, а також зазначав про несправедливість умов договорів та кабальний характер процентної ставки. У зв`язку із цим відповідач подав власний контррозрахунок заборгованості та заперечив правильність розрахунків, наданих позивачем. Окрім цього, відповідач вказував на відсутність належних доказів переходу до позивача права вимоги за спірними договорами, зокрема доказів фактичної оплати за договорами факторингу, належним чином оформлених реєстрів прав вимоги та підтвердження обсягу переданих прав. Також відповідач наголошував, що позивачем не надано належних доказів фактичного перерахування кредитних коштів, оскільки матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, платіжних доручень, банківських виписок чи інших документів, які б підтверджували отримання ним кредитних коштів. Крім цього, відповідач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що позивачем не надано належних доказів фактичного понесення таких витрат саме у межах даної справи, а заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю спору та має шаблонний характер. У зв`язку із викладеним відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, витребувати у позивача оригінали електронних доказів, а судові витрати покласти на позивача.
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
Судом встановлено, що 27 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 2111766246795 «Стандартний». Сторонами погоджено умови договору, відповідно до яких: товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. З метою отримання кредиту відповідач у договорі вказав свої анкетні та паспортні дані, та ідентифікаційний код. При цьому, з метою отримання кредитних коштів, в Анкеті-заяві, відповідач вказав номер карткового рахунку № НОМЕР_1 (а.с.11-14).
Відповідно до копії графіку платежів, що є Додатком №2 до Договору № 2111766246795, загальна вартість кредиту станом на 12 травня 2021 року становила 2112 грн, з яких: 1600 грн - сума кредиту за договором; 512 грн - проценти за користування кредитом (а.с.15-16).
Відповідач ознайомився з умовами кредитування шляхом підписання своїм електронним підписом паспорт споживчого кредиту (а.с.17-18).
Згідно інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею, судом установлено наступну послідовність дій щодо оформлення кредитного договору.Так, 13 квітня 2020 року о 17-42-47 год. під час реєстрації клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі було внесено номер мобільного телефону відповідача - НОМЕР_2 та адресу електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27 квітня 2021 року о 21-24-42 год. до системи було внесено персональні дані заявника, а саме: прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_1 , стать - чоловіча, дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .Крім того, 13 квітня 2020 року о 17-47-35 год. до системи було внесено паспортні дані відповідача, зокрема серію та номер паспорта громадянина України - НОМЕР_4 , дату видачі паспорта - 23 червня 2011 року та орган, який видав паспорт - Ленінський РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області.Також 27 квітня 2021 року о 21-24-42 год. до системи було внесено адресу проживання та адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 .Із наданої інформації також убачається, що 13 квітня 2020 року о 17-48-55 год. відповідачем було зазначено вид зайнятості - «працює не офіційно», а також сімейний стан - «розлучений». О 17-48-56 год. внесено інформацію про щомісячний дохід у розмірі 15000 грн та місце роботи - «Будсервіс».27 квітня 2021 року о 21-24-14 год. здійснено верифікацію банківської картки відповідача № НОМЕР_1 .Того ж дня, 27 квітня 2021 року о 21-24-42 год., відповідачем було обрано параметри кредитування, а саме суму позики - 1600 грн та строк кредитування - 16 днів.Крім цього, 27 квітня 2021 року о 21-24-14 год. відповідачем було проставлено відмітку («галочку») у пункті про ознайомлення та погодження з Правилами й умовами надання позики, підтвердження направлення оферти у відповідній редакції, а також надання згоди на обробку персональних даних та передачу інформації до бюро кредитних історій.Відповідно до хронології дій, 27 квітня 2021 року о 21-24-14 год. на номер мобільного телефону відповідача було направлено СМС-повідомлення з одноразовим ідентифікатором (кодом) «Н8» для підтвердження заявки.Після введення отриманого СМС-коду 27 квітня 2021 року о 21-24-14 год. у системі зафіксовано підтвердження заявки та підписання кредитного договору в порядку, передбаченому статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».Окрім цього, із наданої інформації вбачається, що 15 лютого 2021 року о 07-23-28 год. відповідачем було пройдено процедуру ідентифікації та верифікації за допомогою системи BankID НБУ, у результаті чого до системи передано персональні дані відповідача, зокрема його прізвище, ім`я, по батькові, номер телефону та реєстраційний номер облікової картки платника податків (а.с.20).
До матеріалів позовної заяви представник позивача долучив копію Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (а.с.21-25, 41-45).
Згідно з копій повідомлень від 29 грудня 2025 року, ТОВ Фінансова компанія «ІЕЙ ФОР ПЕЙ» підтвердило про успішність переказу грошових коштів 27 квітня 2021 року на картку № НОМЕР_1 у сумі 1600 грн та 5000 грн (а.с.26, 46).
Відповідно до копії розрахунку наданого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» за період з 27 квітня 2021 року по 30 листопада 2021 року заборгованість відповідача становить 11808 грн, з них: 1600 грн - тіло кредиту та 10208 грн - відсотки (а.с.28-29).
Разом з тим, 27 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг №2111675609201 «Стандартний». Сторонами погоджено умови договору, відповідно до яких: товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. При цьому, з метою отримання кредитних коштів, в Анкеті-заяві, відповідач вказав номер карткового рахунку № НОМЕР_1 (а.с.31-34).
Відповідно до копії графіку платежів, що є Додатком №2 до Договору № 2111675609201, загальна вартість кредиту станом на 12 травня 2021 року становила 6600 грн, з яких: 5000 грн - сума кредиту за договором; 1600 грн - проценти за користування кредитом (а.с.35-36).
Відповідач ознайомився з умовами кредитування шляхом підписання своїм електронним підписом паспорт споживчого кредиту (а.с.37-38).
Згідно інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею із зазначенням часу та дати таких дій, 13-04-2020 17-42-47 год. відповідачем було зазначено номер мобільного телефону НОМЕР_2 та адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27 квітня 2021 року о 00-01-24 год. відповідачем внесено анкетні дані, а саме: ПІБ - ОСОБА_1 , стать - чоловіча, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 . 13 квітня 2020 року о 17-47-35 год. відповідачем зазначено паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , дату видачі паспорта - 23.06.2011, орган видачі - Ленінський РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області. 27 квітня 2021 року о 00-01-24 год. відповідачем зазначено адресу проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . 13 квітня 2020 року о 17-48-55 год. відповідачем вказано вид зайнятості - працює не офіційно, сімейний стан - розлучений. 13 квітня 2020 року о 17-48-56 год. відповідачем зазначено щомісячний дохід у розмірі 15 000 грн та місце роботи - «Будсервіс». 27 квітня 2021 року о 00-01-05 год. здійснено верифікацію банківської картки № НОМЕР_1 через ВФП. 27 квітня 2021 року о 00-01-24 год. відповідачем обрано суму позики у розмірі 5 000 грн строком на 16 днів. Згідно вказаної інформації, 27 квітня 2021 року о 00-01-05 год. відповідачем проставлено відмітку про ознайомлення та погодження з правилами і умовами надання позики, підтвердження направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також надано згоду на обробку персональних даних, у тому числі на передачу даних до бюро кредитних історій. Також 27 квітня 2021 року о 00-01-05 год. здійснено прийняття оферти шляхом введення отриманого SMS-коду R6, після чого підтверджено заявку та підписання кредитного договору в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Крім того, згідно інформації про проведення ідентифікації та верифікації за допомогою системи BankID НБУ, 15 лютого 2021 року о 07-23-28 год. проведено ідентифікацію відповідача, під час якої підтверджено його персональні дані, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, номер телефону НОМЕР_2 , адресу проживання та РНОКПП НОМЕР_3 (а.с.40).
Згідно з розрахунком наданого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» по кредитному договору № 2111766246795 станом на 10 березня 2023 року заборгованість відповідача становила 29847,84 грн (а.с.51).
Відповідно до розрахунку наданого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» по кредитному договору № 2111675609201 станом на 10 березня 2023 року заборгованість відповідача становила 93274,50 грн (а.с.52).
Згідно розрахунку наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» по кредитному договору № 2111766246795 станом на 04 лютого 2026 року заборгованість відповідача становила 29847,84 грн (а.с.53).
Відповідно до розрахунку наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» по кредитному договору № 2111675609201 станом на 04 лютого 2026 року заборгованість відповідача становила 93274,50 грн, заявлена до стягнення становить 36900 грн (а.с.54).
01 грудня 2021 року було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за кредитними договорами укладеними із відповідачем (а.с.55-63). 
Відповідно до копії платіжного доручення №307600018 від 03 грудня 2021 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» своє грошове зобов`язання за договором факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року перед якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» виконало, сплативши грошові кошти в розмірі 5535543,12 грн (а.с.64).
Згідно копії акту приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників кількістю 31632 штук (а.с.65).
Відповідно до реєстру боржників та його витягів, під номером 8397 та 8396 вказаний відповідач, загальна заборгованість якого за договором № 2111766246795 від 27 квітня 2021 року становила 11808 грн, а за договором №2111675609201 від 27 квітня 2021 року - 36900 грн (а.с.67-73).
10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за кредитними договорами укладеними із відповідачем (а.с.74-84).
Згідно копії акту приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників кількістю 207307 штук (а.с.57).
Відповідно до реєстру боржників та його витягів, під номером 44097 та 6382 вказаний відповідач, загальна заборгованість якого за договором № 2111766246795 від 27 квітня 2021 року становила 29847,84грн, а за договором №2111675609201 від 27 квітня 2021 року - 93274,5 грн (а.с.89-98).
Відповідно до повідомлення та виписки по картковому рахунку, наданого АТ «Універсал Банк» по рахунку відповідача, в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була емітована фізична платіжна картка № НОМЕР_5 , на яку 27 квітня 2021 року було здійснено зарахування коштів у розмірі 1600 грн та 5000 грн (а.с.187-190).
Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Суд зауважує, що Договори містять прізвище, ім`я, по батькові відповідача, РНОКПП, паспортні дані, адресу, мобільний телефон, а також підписи у формі алфавітно-цифрової послідовності, що підтверджує факт укладення Договорів між первинним кредитором та відповідачем.
Доводи відповідача про те, що кредитні договори не були належним чином укладені, суд оцінює критично та вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами. Так, матеріали справи містять детальну інформацію щодо порядку укладення електронних договорів, хронології дій відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, відомості про проходження ним ідентифікації та верифікації через систему BankID НБУ, підтвердження верифікації банківської картки, направлення одноразових ідентифікаторів (SMS-кодів) на номер мобільного телефону відповідача та підтвердження ним заявок шляхом введення відповідних кодів. Крім того, договори містять персональні дані відповідача, зокрема його прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу проживання, номер мобільного телефону та номер банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кредитні кошти. Надані АТ «Універсал Банк» відомості та виписка по рахунку підтверджують факт зарахування 27 квітня 2021 року на банківську картку відповідача грошових коштів у розмірах 1600 грн та 5000 грн, що узгоджується з умовами спірних договорів. Суд також враховує, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що персональні дані були використані сторонніми особами без його відома, не звертався до правоохоронних органів із заявами щодо можливого шахрайства чи незаконного оформлення кредитів, а також не спростував факту користування банківською карткою, на яку були зараховані кредитні кошти. Посилання відповідача на відсутність оригіналів електронних документів суд відхиляє, оскільки відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а надані позивачем документи у сукупності підтверджують факт укладення між сторонами кредитних договорів. Також суд відхиляє доводи відповідача щодо порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки заявлені вимоги є однорідними, виникають між тими самими сторонами, ґрунтуються на аналогічних правовідносинах та підтверджуються взаємопов`язаними доказами, а тому їх спільний розгляд відповідає вимогам процесуальної економії та не порушує прав сторін. Посилання відповідача на неправомірність нарахування процентів після спливу строку кредитування суд також оцінює критично, оскільки умовами укладених сторонами договорів прямо передбачено обов`язок позичальника сплачувати проценти за фактичний строк користування кредитними коштами до моменту повного виконання зобов`язання. При цьому відповідач, укладаючи договори, погодився з відповідними умовами кредитування, розміром процентної ставки та порядком її нарахування. Крім того, доводи відповідача про відсутність належних доказів переходу права вимоги спростовуються наявними у справі договорами факторингу, актами приймання-передавання реєстрів боржників, витягами з реєстрів боржників та платіжними документами, які підтверджують виконання сторонами умов відповідних договорів та набуття ТОВ «Коллект Центр» статусу нового кредитора у спірних правовідносинах.
Отже, судом установлено факт невиконання відповідачем узятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору.
Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно умов вищевказаних договорів факторингу та відповідно до вимог ст. ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредиторів, а ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу нового кредитора.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, суд зауважує, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами була відповідачем погоджена, а виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 
Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 66747,84 грн.
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України установлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. 
У п.154 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» Суд констатував, що в кожному з поданих рахунків-фактур, виписаних адвокатом заявника, зазначено загальну вартість багатьох юридичних послуг, без уточнення вартості кожної окремої послуги. Також, Суд висловив сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах, зокрема, Суд не встановив, який прямий зв`язок може існувати між, в тому числі, листуванням зі сторонами процесу і не зі сторонами процесу з судовою процедурою. При цьому, Суд нагадав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; тим часом сума, що її вимагав заявник, - в будь-якому разі була надмірна.
Представником позивача було укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року з адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.107-110). 
01 січня 2026 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» погоджено надання правових (юридичних) послуг про що складено заявку на надання юридичної допомоги №234, з якої вбачається, що вартість послуг складає 16000 грн (а.с.113). 
Крім цього, надано витяг з Акта №18 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року на суму 16000 грн (а.с.114).
Таким чином встановлено, що позивачем були понесені судові витрати по сплаті за надання правничої допомоги.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). 
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Крім того, суд зауважує, що провадження у справі здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому представник позивача не приймає участі в судових засіданнях, що враховується судом при розподілі витрат на правничу допомогу. 
Суд вважає, що зазначена сума витрат на правову допомогу в сумі 16000 грн. є неспівмірною зі складністю справи, яка є малозначною, та обсягом наданих адвокатських послуг. 
Відтак, суд вважає, що співмірною у цій справі компенсацію вартості виконаної роботи лише у сумі 3000 грн., з урахуванням, зокрема, складності справи, обсягу наданих у цьому випадку послуг і виконаних робіт у межах підготовки справи до розгляду та впродовж судового розгляду. Зазначена сума витрат є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих послуг. 
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» судові витрати у розмірі 2662,40 грн (а.с.1).
Керуючись статтями 13, 15, 16, 525, 526, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами № 2111766246795 від 27 квітня 2021 року та №2111675609201 від 27 квітня 2021 року в загальному розмірі 66747 (шістдесят шість тисяч сімсот сорок сім) гривень 84 копійки.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський