Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року Справа№200/513/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
23 січня 2026 року до Донецького окружного адміністративного суду через свого представника - адвоката Чумака Р.В., який діє на підставі ордера від 15.01.2026, звернувся із позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить суд:
- скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.12.2025 реєстраційний номер 262640006446 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період проходження військової служби з 05.08.1980 по 03.10.1994 та період роботи радником Міністра вугільної промисловості України з 09.07.1998 по 20.03.2000;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 17.12.2025 шляхом переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.
В обгрунтування позовних вимог вказано, що 29 17.12.2025 Позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою № 29257 про перерахунок пенсії – переведення на інший вид пенсії (з пенсії за віком на пенсію держслужбовця). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.12.2025 № 262640006446 було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що на посадах держслужби стаж на 01.05.2016 повинен бути не менше 10 років, а у позивача стаж державного службовця складає 4 роки 2 місяці 8 днів. Позивач вважає, що Відповідачем протиправно не зараховано до стажу на посадах держслужби період проходження військової служби з 05.08.1980 по 03.10.1994 та період роботи з 09.07.1998 по 20.03.2000 радником Міністра вугільної промисловості України.
Вважає рішення відповідача протиправним та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, зі змісту якого Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просило відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обгрунтування своєї позиції Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 08.12.2023 року.
17.12.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме перехід з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIIІ “Про державну службу”. Заява опрацьовувалася за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. При розгляді документів, наданих для перерахунку пенсії до заяви від 17.12.2025 № 29257 встановлено, що загальний залік стажу на посаді, яка віднесена до відповідних категорій посад державних службовців складає 04 роки 02 місяці 08 днів. До стажу державного службовця не зараховано: з 05.08.1980 по 03.10.1994 — служба в армії; з 09.07.1998 по 20.03.2000 — робота радником Міністра вугільної промисловості України.
Враховуючи вищезазначене було винесено рішення про відмову в перерахунку № 262640006446 від 25.12.2025 ОСОБА_1 
26 лютого 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив зі змісту якої сторона позивача не погоджується із доводами наведеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду Зінченко О.В. від 29 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, встановлено особі, яка звернулася із позовною заявою, десятиденний строк від дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору (оригінал квитанції) у загальному розмірі 1064,96 грн.
Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду Зінченко О.В. від 06 лютого 2026 року відкрито провадження в справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази.
У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_2 з посади, 14 квітня 2026 року адміністративну справу передано до відділу документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.
В результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено суддю Крилову М.М. для розгляду адміністративної справи № 200/513/26.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року прийнято до провадження адміністративну справу № 200/513/26, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом-ID картка № НОМЕР_1 від 30.07.2025.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 08.12.2023 року.
17.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький р-н) із заявою про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії) а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIIІ «Про державну службу».
Судом встановлено, що звернення позивача опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961 спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням Відповідача від 25.12.2025 № 262640006446 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, переведення з пенсії за віком на пенсії держслужбовця, у зв`язку з недостатністю стажу державного службовця (10 років).
Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно із пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України Про державну службу №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.04.2018 за результатом розгляду зразкової справи №822/524/18.
Відтак, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше.
До набрання чинності Законом № 889-VІІІ стаж державної служби обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283), додатку до нього та інших нормативно-правових актів.
Таким чином, обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016 (до моменту набрання чинності Законом №899) здійснюється відповідно до Порядку №283.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу зарахування до страхового стажу позивача період військової служби з 05.08.1980 по 03.10.1994.
Разом з тим, нормами абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №328-V від 03.11.2006, встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до п. 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається стаж військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях. При цьому до стажу державної служби осіб включаються усі види військової служби, які вони проходили у Збройних Силах та інших військових Формуваннях України та колишнього СРСР до 01 травня 2016 року.
Враховуючи положення зазначених правових норм, періоди військової служби як до 01 травня 2016 року так і після 01 травня 2016 року зараховуються до стажу державної служби.
Проходження позивачем військової служби у період з 05.08.1980 по 03.10.1994 підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 06.09.1995 та військовим квитком серії НОМЕР_3 .
У зв`язку з цим, суд вважає, що період проходження ОСОБА_1 військової служби з 05.08.1980 по 03.10.1994 підлягає зарахуванню до стажу його роботи на посадах державної служби, що враховується при визначенні наявності права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зокрема, ст. 37 Закону №3723-ХІІ, зараховується до стажу державної служби.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки період проходження військової служби позивач набув за чинності Порядку №283, а тому подальша втрата чинності вказаного нормативно-правового акту не може позбавляти позивача на зарахування спірного періоду військової служби до стажу держслужби.
Таким чином, у спірних правовідносинах відповідачем безпідставно відмовлено у перерахунку пенсії без врахування періоду з 05.08.1980 по 03.10.1994.
Щодо періоду роботи з 09.07.1998 по 20.03.2000.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06.09.1995 Позивач у період з 09.07.1998 по 20.03.2000 працював на посаді радника Міністра вугільної промисловості України.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (що був чинним станом на час призначення позивача на посаду) Президент України, Голова Верховної Ради України, члени Уряду України, глави місцевих державних адміністрацій мають право самостійно добирати та приймати осіб на посади своїх помічників, керівників прес-служб, радників і секретарів згідно з штатним розписом і категорією, що відповідає посаді (патронатна служба). Порядок перебування на державній службі таких осіб установлюється відповідними органами.
Згідно з пунктом 4 Порядку перебування на державній службі працівників патронатної служби членів Кабінету Міністрів України та голів місцевих державних адміністрацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 року №851 (далі - Порядок), працівники патронатної служби є державними службовцями.
Також, відповідно до пункту 11 частини другої статті 46 Закону № 889-VІІІ до стажу державної служби зараховується час роботи на посадах патронатної служби, зазначених у частині першій статті 92 цього Закону.
Згідно із частиною першою статті 92 Закону № 899-VІІІ до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників секретаріатів депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді України, працівників патронатних служб Прем`єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників- консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах.
Частиною п`ятою статті 92 Закону передбачено, що час роботи на посадах патронатної служби зараховується до стажу державної служби та враховується при присвоєнні державному службовцю рангу в межах відповідної категорії посад, якщо до призначення на посаду патронатної служби він перебував на державній службі та після звільнення з посади патронатної служби повернувся на державну службу.
Таким чином, умова, передбачена частиною п`ятою статті 92 Закону щодо перебування на державній службі та повернення на державну службу, стосується лише включення періоду роботи на посадах патронатної служби до стажу роботи для присвоєння рангу державного службовця.
Отже, періоди роботи на посадах патронатної служби зараховуються до стажу державної служби, незалежно від того працювала особа на державній службі до призначення на посаду патронатної служби та після повернулася на державну службу чи ні.
Враховуючи наведене, відповідачем протиправно не було зараховано до стажу державної служби період роботи позивача з 09.07.1998 по 20.03.2000.
Враховуючи, що ОСОБА_1 на момент звернення до територіального органу ПФУ досяг 62 років, станом на 01.05.2016 працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців та його стаж державної служби станом на 01.05.2016 складав понад 10 років (20 років 21 день), тому суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно ст. 37 Закону № 3723-XII, відповідно, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.12.2025 № 262640006446 є необґрунтованим, протиправним та підлягає до скасування.
Таким чином, суд, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період проходження військової служби з 05.08.1980 по 03.10.1994, період роботи радником Міністра вугільної промисловості України з 09.07.1998 по 20.03.2000 та перевести з 17.12.2025 ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, на підставі поданої заяви 17.12.2025 з урахуванням висновків суду.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача треба стягнути належну суму судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.12.2025 № 262640006446 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, код ЄДРПОУ 13486010) зарахувати ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до стажу державної служби період проходження військової служби з 05.08.1980 по 03.10.1994, період роботи радником Міністра вугільної промисловості України з 09.07.1998 по 20.03.2000 та з 17.12.2025 перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, на підставі поданої заяви 17.12.2025 з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1064,96 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя М.М. Крилова