1	Справа № 335/4042/26  2-а/335/96/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року       м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Ковтуна Владислава Ігоровича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Єфстаф`єва Віталія Валерійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2026 року ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Ковтуна В.І., звернувся до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Єфстаф`єва Віталія Валерійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6981787 від 07.04.2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 квітня 2026 року о 09 годині 27 хв. поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Єфстаф`євим В.В. було винесено постанову серія ЕНА № 6981787 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190,00 грн. При прийняті оскаржуваної постанови відповідач виходив з того, що 31.03.2026 о 16 год. 49 хв. в м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 20, ОСОБА_1 керував транспортним засобом на якому на номерний знак нанесено покриття, що ускладнює його ідентифікацію, чим порушив п. 2.9. «в» ПДР та ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Однак, позивач повністю не погоджується із такою думкою поліцейського та в подальшому із винесеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки підчас зупинки транспортного засобу, співробітник поліції не представився у встановленому законом порядку, не повідомив позивача про те, чи ведеться відео фіксація місця події, про причину зупинки транспортного засобу, не повідомив яким спеціальним засобом або яким приладом він визначив відстань у 20 метрів до номерного знаку позивача. відстані. Поряд із цим, відео реєстратор із службового автомобіля поліцейських не є сертифікованим приладом, яким визначається відстань до номерного знаку. Тобто, поліцейським жодним чином не проводилось вимірювання дистанції до номерного знаку позивача, що є кваліфікуючою ознакою статті 121-3 КУПАП. Разом із цим, позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи, яке в подальшому було задоволено. Під час розгляду справи, позивач не одноразово ставив запитання поліцейському, чи проводилось вимірювання дистанції будь-яким спеціалізованим приладом або рулеткою тощо. Поліцейський такі питання позивача проігнорував, не взяв до уваги кваліфікуючі ознаки статті 121-3 КУпАП, а саме: відстань у 20 метрів до номерного знаку.
При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено, що ідентифікація номерного знаку була ускладненою. Разом з тим, інспектор власноруч вказав у постанові повний та вірний номерний знак автомобіля, оскільки свідоцтво про реєстрацію Т3 позивачем не надавалось, то єдиним джерелом отримання цієї інформації для інспектора був номерний знак. Факт внесення вірного номера до постанови без ознайомлення з документами на авто повністю спростовує твердження інспектора про ускладненість ідентифікації та відсутність видимості з 20 метрів Окрім цього, жодної суспільної небезпеки водій не створював, також і не створював аварійних ситуації.
Враховуючи вищевикладене представник позивача вважає, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 6981787 від 07.04.2026 підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121- 3 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях ознак складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.04.2026, адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. ст. 268, 272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.
22.04.2026 від представника Департаменту патрульної поліції Малія О.М. надійшов відзив на позовну, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час несення служби, поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб, під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами, чим порушив вимоги п. 2.9.в ПДР України. Позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із залученням ним адвоката для надання правової допомоги, яке було задовільнено інспектором. Розгляд справи відбувся 07.04.2026 у присутності ОСОБА_1 за адресою: вул. Перемоги, 96, м. Запоріжжя. Інспектор ОСОБА_2 перед розглядом справи ознайомив позивача з правами, які передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, провів розгляд справи про адміністративне правопорушення, за наслідками якого прийняв рішення про винесення постанови та накладення адміністративного стягнення.
Разом з тим, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, представником надано відеозапис з портативних відеореєстраторів поліцейських та відеореєстратора, який встановлений в службовому транспортному засобі, з якого вбачається, що 31.03.2026 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом на якому на номерний знак нанесене покриття, що ускладнює його ідентифікацію. Отже, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, оскаржувану постанову винесено уповноваженою особою з дотриманням процедури, встановленої КУпАП, її зміст відповідає вимогам статті 283 КУпАП, адміністративне стягнення застосовано у межах санкції статті, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином представник вважає, що обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.
24.03.2026 через електронну систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Ковтуна В.І. надійшла відповідь на відзив, з посиланням на те, що до відзиву на позовну заяву долучено відеозапис із боді-камер поліцейських із якого вбачається порушення, які допущені співробітниками поліції. Так, транспортний засіб позивача було зупинено у недозволеному для цього місці. Разом із цим, на передодні зупинки транспортного засобу поліцейськими, були несприятливі погодні умови, що додатково призвело до забрудненості автомобіля та номерного знаку позивача. На відеозаписі зафіксовано, що інспектор визнає наявність плівки, але не надає жодних доказів того, що вона ускладнює ідентифікацію номерного знака. На наданому відеозаписі інспектор перебуває безпосередньо біля транспортного засобу, тому представник вважає, що це виключає можливість встановлення нечитабельності номерного знаку з відстані 20 метрів. Аналізуючи викладене, представник вважає, що у діях позивача відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП відносно позивача, підлягає закриттю.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Однак, клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Положення ст. 5 КАС України є реалізацієя ч. 1 ст. 55 Конституції України, що визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Судом встановлено, що оскаржуваною постановою інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Єфстаф`єва В.В. було винесено постанову серія ЕНА № 6981787 від 07.04.2026, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 190,00 грн. за ч. 1 ст.121-3 КУпАП.
Зазначену постанову інспектор мотивував тим, що ОСОБА_1 , 31.03.2026 о 16 год. 49 хв. в м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 20, керував транспортним засобом на якому на номерний знак нанесене покриття, що ускладнює його ідентифікацію, чим порушив п. 2 9. в ПДР - керування транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів.
Вважаючи постанову ЕНА № 6981787 від 07.04.2026 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Даючи правову оцінку оскаржуваній позивачем постанові та його доводам, які викладені у позові, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.
Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу з забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, передбачено, що водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.
Крім того, Законом №2658-IX від 06.10.2022, КУпАП було доповнено статтею 121-3 «Порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів» - для посилення адміністративної відповідальності за порушення порядку встановлення та використання номерних знаків транспортних засобів, оскільки складовою безпеки дорожнього руху є контроль за законністю використання транспортних засобів, як джерел підвищеної небезпеки. Запорукою ефективної реалізації контролюючих функцій у зазначеній сфері є належна ідентифікація транспортних засобів, що приймають участь у дорожньому руху.
Тобто, на час складання оскаржуваної постанови, відповідно до Закону №2658-IX від 06.10.2022 порушення стосовно закриття номерного знаку іншими предметами відокремлено в ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Натомість, позивач наполягав на тому, що вимог п.2.9 «в» ПДР України він не порушував, оскільки його номерний знак не був закритий та не перешкоджав чітко визначити символи номерного знака на відстані 20 м.
З даного приводу суд зазначає, що згідно із ч.1 ст.121-3 КУпАП вимога щодо читабельності номерного знаку з відстані 20 м застосовується лише у разі забруднення номерного знаку. При цьому, сам факт керування транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими) вже передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 гривень.
Таким чином, аргументи позивача, про те, що відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП може мати місце лише у випадку встановлення факту того, що закриття номерного знака іншими предметами унеможливлює чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, є безпідставними, оскільки керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, створює окремий склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
З огляду на вищенаведене, доводи позивача ґрунтуються на помилковому трактуванні норми матеріального права, у зв`язку із чим не спростовують встановлених працівниками поліції обставин у спірних правовідносинах.
Аналогічна правову позицію було неодноразово висловлено під час розгляду даної категорії справ судами апеляційної інстанції, зокрема у постанові від 28.06.2023 року у справі №208/167/23, у постанові від 10.08.2023 у справі №291/164/23 тощо.
У спірному випадку факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом із нагрудної відеокамери поліцейського, який є належним доказом у розумінні ст.251 КУпАП. Із вказаного відеозапису вбачається те, що на номерному знаку транспортного засобу, яким керував позивач, нанесено покриття, тобто сторонній предмет, який не передбачений конструкцією номерного знаку та який ускладнює ідентифікацію номерного знаку. Дана обставина не заперечується позивачем. Більш того, на відеозаписі ОСОБА_1 повідомляв поліцейським про те, що відповідно до норм чинного КУпАП вони можуть обмежитись попередженням за вчинення особою адміністративного проступку.
Отже, оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, на якому був розміщений сторонній предмет (нанесено покриття), що ускладнював ідентифікацію номерного знаку, суд вважає правомірним та обґрунтованим його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За таких підстав, суд вважає, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, винесеною у відповідності до вимог законодавства та не знаходить підстав для її скасування.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Ковтуна Владислава Ігоровича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Єфстаф`єва Віталія Валерійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повне рішення складено 15 травня 2026 року

Суддя: Н.І. Рибалко