РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" квітня 2026 р.         Справа № 596/456/26
Провадження № 2-а/596/29/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області 
в складі : головуючого судді Лисюк І.О., 
за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник - адвокат Череватий Петро Миколайович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник - адвокат Череватий П.М. звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №2344 від 04 серпня 2025 року, складену т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою його- ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34 000 гривень за порушення ним ч.2 ст.210-1 КУпАП.
Вважає, що оскаржувана постанова складена з порушенням норм матеріального права, не відображає фактичних обставин справи та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026, справу передано судді Лисюк І.О..
Ухвалою судді від 03 квітня 2026 року відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлено учасників справи.
08.04.2026 представником ІНФОРМАЦІЯ_1 подано відзив на позов, в якому сторона відповідача виклала свої заперечення на позов, посилаючись на те, що Позивач здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа- підприємець.
Розпорядженням начальника  ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно від 18.05.2025р. №1/2508/71 ФОП ОСОБА_1 був зобов`язаний оповістити та забезпечити прибуття на 10 год. 00 хв. 17.06.2025 військовозобов`язаного, який перебуває на військовому обліку у ФОП ОСОБА_1 
ФОП ОСОБА_1 не виконав розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2025р. №1/2508/71, в частині здійснення оповіщення та забезпечення прибуття військовозобов`язаних громадян, які перебувають на військовому обліку в ФОП ОСОБА_1 , що виразилося у порушенні ст. 47 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р., а саме абзац 2 ст. 47.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 30.07.2025 було складено протокол № 332 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно Позивача. У зазначеному протоколі роз`яснено суть інкримінованого Позивачу правопорушення, роз`яснено його права подавати заяви, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою тощо, повідомлено про призначення розгляду справи на 16.00 годину 04.08.2025, що засвідчено особистим підписом Позивача. Також Позивач особистим підписом засвідчив отримання копії протоколу.
Таким чином, процедуру притягнення до адміністративної відповідальності дотримано в повному обсязі. Встановлено факт невиконання розпорядження № 1/2508/71 від 18.05.2025 року про необхідність здійснити оповіщення військовозобов`язаного із врученням повістки або методом поштового зв`язку, що є порушенням Постанови КМУ №560 та Постанови КМУ №1487 п.47. Копію протоколу додаємо.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №2344 від 04.08.2025 року про накладення на Позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КупАП у вигляді штрафу у розмірі 34 000 гривень. Копія постанови про адміністративне правопорушення була відправлена на поштову адресу Позивача засобами поштового зв`язку.
Таким чином, своїми діями Позивач порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про оборону України», ст. 18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1. ст.3. ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 32 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487. Згідно вимог Закону України «Про оборону України», враховуючи Укази Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», від 17.05.2022 № 342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 12.08.2022 № 574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 07.11.2022 № 758/2022 «Про продовження стооку проведення загальної мобілізації» та роз`яснення Верховного суду, викладені у листі від 13.04.2018 № 60-1543/0/2-18. Тож, своїми діями Позивач вчинив адміністративне правопорушення в особливий період, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Також, за інформацією ІНФОРМАЦІЯ_2 перед спрямуванням оскаржуваної постанови до відділу виконавчої служби з метою звернення постанови до примусового виконання, Першим відділом було повторно спрямовано копію постанови №2344 від 04.08.2025 на поштову адресу Позивача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом. Згідно трекінгу відправлення, Позивач отримав вказану постанову 09.02.2026. Тоді як позовну заяву Позивач спрямував до суду 01.04.2026. При цьому, Позивач приховав від суду відомості щодо отримання ним копії постанови задовго до оголошеного ним терміну, та не повідомив причин пропущення звернення до суду протягом строку, встановленого законом. Копію постанови з рекомендованим поштовим повідомленням та трекінгом відправлень АТ "Укрпошта" додаємо.
Таким чином, громадянин ОСОБА_1 здійснив правопорушення, яке вчинене в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
11.04.2025 предстаником позивача адвокатом Череватим П.М. подано відповідь на відзив, в якому сторона позивача додатково звертає увагу на те, що Відповідачем не долучено до відзиву жодних доказів дотримання процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, відомостей про повідомлення ОСОБА_3 про час та день розгляду щодо нього справи, у звязку з чим останній був позбавлений права бути присутнім під час розгляду справи, надати пояснення та відповідні докази.
Позивач ОСОБА_1 , предстаник позивача адвокат Череватий П.М. в судове засідання не з`явилися, згідно письмової заяви поданої адвокатом Череватим П.М. про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В прохальній частині відзиву клопотав про розгляд справи без участі представника відповідача.
Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до наступного.
За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 04.08.2025р. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 було винесено постанову №2344, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 34 000 грн.
Зі змісту вказаної постанови слідує, що 30.07.2025р. ФОП ОСОБА_1 близько 10 год. 00 хв. прибув у ІНФОРМАЦІЯ_2 де було встановлено факт адміністративного правопорушення з боку підприємства, а саме згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2025р. №1/2508/71 посадова особа ОСОБА_1 був зобов`язаний оповістити та забезпечити прибуття на 10 год. 00 хв. 17.06.2025р. військовозобов`язаного, який перебуває на військовому обліку у ФОП ОСОБА_1 .
Виходячи з вищевказаного посадова особа ФОП ОСОБА_1 не виконав розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2025р. №1/2508/71, в частині здійснення оповіщення та забезпечення прибуття військовозобов`язаних громадян, які перебувають на військовому обліку в ФОП ОСОБА_1 , що виразилося у порушенні ст. 47 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р., а саме абзац 2 ст. 47.
Враховуючи вказане, громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач ОСОБА_1 зазначив, що він веде діяльність як фізична особа - підприємець без найманих працівників і не має на військовому обліку жодних призовників, військовозобов`язаних чи резервістів. Відповідно і не може видати наказ чи забезпечити прибуття невизначених осіб.
Згідно п. 47 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. № 1487 керівники підприємств у разі отримання розпоряджень ТЦК зобов`язані:
-видати наказ про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під розписку або через рекомендоване поштове відправлення;
-надати копії наказів та підтвердження виконання до ТЦК протягом трьох днів;
-контролювати результати оповіщення та прибуття цих осіб до ТЦК.
Спірна постанова не містить відомостей про конкретних громадян, яких потрібно було оповістити; не містить посилання на будь-які вимоги чинного законодавства, які б передбачали обов`язок фізичних осіб - підприємців вести військовий облік працівників. Дія положення «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р. (надалі по тексту - Порядок) поширюються виключно на посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а отже у позивача не було обов`язку передбаченого ст. 47 вказаного Порядку.
Окрім того, передумовою притягнення посадової особи до відповідальності за невиконання абзацу 2 ст. 47 Порядку є отримання нею відповідного розпорядження, однак суду не надано доказів про отримання та обізнаність позивачем про зміст зазначеного у оскаржуваній постанові розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2025р. №1/2508/71.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем без найманих працівників, а тому у нього відсутні особи, які перебувають на військовому обліку.
Таким чином, у позивача обов`язок, передбачений пунктом 47 Порядку не виникав, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Крім зазначена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не є аналогічною фабулі зазначеній у змісті оскаржуваної постанови. Протокол №332 від 30.07.2025р. складено за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, натомість згідно оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, також згідно поданого відзиву сторона відповідача посилаючить на правомірність окраржуваної постанови зазанчає, про порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що суперечить самій оскаржуваній постанові.
Тому висновки відповідача в оскаржуваній постанові від 8.09.2025 про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 47 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р., а саме абзац 2 ст. 47. не підтверджуються доказами у справі.
До постанови по справі про адміністративне правопорушення не додано жодного письмового доказу щодо скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, вчинення якого йому інкримінується. Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП.
Щодо доводів представника відповідача про те, що позивач отримував копію оскаржуваної постанови 09.02.2026р. рекомендованим листом №4820103294489, то такі не заслуговують на увагу, оскільки представником відповідача не надано опису вкладення рекомендованого листа, який б надав змогу встановити, які саме документи були надіслані позивачу.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. (ст. 77 КАС України).
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень, правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 295/3099/17.
Як встановлено, відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення Позивачем конкретних положень (норм) Порядку №1487, які є складовою законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації, хоча за приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на Відповідача.
Таким чином, постанова №2344 від 04.08.2025, винесена т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за відсутності належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відповідачем виконані вимоги ст.ст. 254-256, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Так, за приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.
Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Так, як слідує із оспорюваної постанови, графи «копію постанови отримав», «копію постанови вислано поштовим звязком особі, щодо якої її винесено», не заповнені.
В матеріалах справи також відсутні докази інформування позивача про притягнення до адміністративної відповідальності або докази, які б свідчили про ухилення останнього від отримання повідомлення про час та місце розгляду справи.
Суд вважає, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 не була дотримана процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. Недотримання процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення є ще однією підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною, наслідком чого є її скасування.
Встановлені обставини, на думку суду, свідчать про винесення оскаржуваної постанови без належного та повного з`ясування всіх обстави справи, з порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Провадження у справі слід закрити на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, поставленого їй у вину, а тому постанова №2344 від 04.08.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, винесена т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 34000 гривень підлягає скасуванню, а провадження у справі відповідно до положень ст. 286 КАС України закриттю.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242, 241-246, 257, 262, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє представник - адвокат Череватий Петро Миколайович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: м.Тернопіль, майдан Волі, 4, офіс 50, поштовий індекс 46002, ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №2344 від 04 серпня 2025 року, складену т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Повний текст рішення складено 29.04.2026.

Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області Ірина ЛИСЮК