справа № 619/4551/26
провадження № 1-кп/619/479/26

ВИРОК
іменем України
07 липня 2026 року        м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, щодо вчинення кримінального проступку у кримінальному провадженні за 12026220000000778 від 02.07.2026 відносно обвинуваченого:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Богданівка, Доманівського району, Миколаївської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, одружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією на особливий період, який на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді пожежного пожежної обслуги батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,- 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, проходив військову службу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 41 від 26.02.2022 (по стройовій частині) на посаді командира 1 відділення охорони 2 взводу охорони 5 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 , де відповідно до діючих нормативно-правових актів, а саме відповідно до вимог положень ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 на систематичній основі отримувала грошове забезпечення.
ОСОБА_2 будучи обізнаний із порядком проходження військової служби, несення внутрішньої служби, у порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 11, 12, 16, 49, 127, 128, Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», у період часу з 01.01.2023 по 31.01.2023 перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_3 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , територія якого відповідно до Наказу головнокомандуючого ЗСУ № 26 від 02.02.2023, № 35 від 14.02.2023, № 67 від 17.03.2023 не відноситься до району ведення воєнних (бойових) дій, маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме бюджетними коштами, що виділялися з Державного бюджету України на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що у період з 01.01.2023 по 31.01.2023 він не брав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень пропорційно часу такої участі, умисно не повідомив про зазначені обставини посадових осіб військової частини НОМЕР_3 , які здійснювали нарахування та виплату грошового забезпечення.
У результаті реалізації свого прямого злочинного умислу, спрямованого на незаконне безоплатне обернення на свою користь чужого майна ОСОБА_2 без законних підстав заволодів бюджетними коштами у розмірі 24 838 гривень 71 копійка після чого, отримавши зазначені кошти у своє фактичне володіння, він обернув їх на власну користь та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв державі в особі військової частини майнову шкоду на зазначену суму.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, тобто - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Протиправним діями ОСОБА_2 було завдано матеріальну шкоду у розмірі 24 838,71 гривень.
Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону під час досудового розслідування заявлено цивільний позов про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, шляхом стягнення грошових коштів у розмірі 24838,71 гривень з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_2 .
До обвинувального акта додано письмову згоду обвинуваченого ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_3 , у якій ОСОБА_2 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; цивільний позов поданий прокурором в інтересах держави - в особі Міністерства оборони України, а саме військової частини НОМЕР_2 - ОСОБА_2 визнав у повному обсязі, про що власноруч зазначив; обвинуваченому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.
У вказаній згоді захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими у результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності, а також згоду на визнання цивільного позову у розмірі 24838,71 гривень.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а отже кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальним проступком.
Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Суд приходить висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. 
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Також, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у каятті; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є військовослужбовцем, наразі виконує свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності, та продовжує боронити країну в умовах повномасштабної збройної агресії РФ проти України, яка наразі триває, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність, одружений, раніше не судимий.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у межах санкції статті.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_2 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону звернулася до суду за захистом інтересів держави в особі Міністерства оборони України, а саме військової частини НОМЕР_2 , та пред`явила до ОСОБА_2 цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», про стягнення з обвинуваченого суму матеріальної шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 24838,71 гривень, на користь військової частини НОМЕР_2 .
Підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_2 цивільний позов визнав у повному обсязі, захисник ОСОБА_3 підтвердив добровільність беззаперечного визнання такого цивільного позову обвинуваченим.
Суд, дослідивши докази, надані цивільним позивачем прокуратурою у сфері оборони Східного регіону, яка звернулася до суду за захистом інтересів держави в особі Міністерства оборони України, а саме військової частини НОМЕР_2 , на підтвердження позовних вимог, враховуючи беззаперечне визнання ОСОБА_2 такого цивільного позову, вважає, що позовні вимоги прокуратури підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 129 КПК України суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Вирішуючи зазначений позов про стягнення спричиненої матеріальної шкоди, суд вважає його документально доведеним в частині понесених витрат.
За таких обставин цивільний позов прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, а саме військової частини НОМЕР_2 до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування суми матеріальної шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 24838,71 гривень, слід задовольнити, та стягнути цю суму з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_2 .
Керуючись ст. 53 КК України, ст. 100, 124, 128, 129, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,-
у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Цивільний позов прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, а саме військової частини НОМЕР_2 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , суму матеріальної шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 24 838 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень 71 копійка на користь військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ: 26637232), що розташована за адресою: 57116, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Михайлівка, р/р UA238201720313251001204003690, МЦП: 820172.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.
Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження, у порядку передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя ОСОБА_1