Справа №: 148/1056/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2026 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянувши матеріали, що надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 184 КУпАП, - 

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 143657 від 07.04.2026, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП, оскільки вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , 2011 року народження, який 07.04.2026 о 07:00 год, за адресою проживання по  АДРЕСА_1 , намагався вчинити із нею бійку, виламавши дерев`яну лунку дверей, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що вона виховує шість дітей, та в той день сама викликала працівників поліції, так як, не справлялась з сином, який не реагував на її прохання. 
Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2), пояснення (а.с. 3, 6, 7), рапорт (а.с. 4), заяву ОСОБА_3 від 16.10.2025 (а.с. 5), копію розпорядження про призначення опікуном № 214 від 15.07.2014 (а.с. 9), суд встановив наступне.
Частиною 3 статті 184 КУпАП, встановлено відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу. 
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Так, адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП настаю у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.
Разом з тим, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, та відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень вона сама викликала працівників поліції, до свого сина ОСОБА_2 , що підтверджується рапортом працівника поліції (а.с. 3), в якому зазначено, що ОСОБА_1 07.09.2026 о 07:09 год, звернулась на службу «102» з приводу вчинення її сином насилля, та неадекватної поведінки, тому, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 184
КУпАП. 
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи викладене, наявні матеріали справи, а також те, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності у судовому засіданні вину не визнала, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 40-1, ч. 3 ст. 184, 247, 283, 287, 289 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.
Повний текст постанови виготовлено 04.05.2026.

Суддя: