Справа № 755/1862/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 220251011100000744 від 21 червня 2025 року, за обвинуваченням  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Згурівка Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,
за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого  ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 визначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.
Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі - РФ), а також інші невстановлені на цей час представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту -ЗС РФ) на територію України.
Так, 24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Київській, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків. 
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 - IX від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України. В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до змін внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3654-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ, Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ, Указом Президента України від 16 квітня 2025 року № 13172 продовжено до 07 серпня 2025 року.
Крім того, 24 лютого 2024 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Розуміючи вище наведені обставини, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 21 червня 2025 року, громадянин України ОСОБА_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, знаходячись в м. Київ, більш точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою месенджеру «Telegram», який прив`язаний до його особистого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, що підписана як « ОСОБА_6 » із ідентифікатором « ОСОБА_7 », з метою вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки, внаслідок чого виник злочинний умисел на вчинення терористичного акту.
У невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 20 червня 2025 року точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 прибув до м. Києва з метою підготовки до вчинення терористичного акту на території Дніпровського району м. Києва.
Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 20 червня 2025 року ОСОБА_3 виготовив саморобний вибухових пристрій, який у подальшому помістив до скутера жовтого кольору "Hunter moto", державний номерний знак НОМЕР_2 , де і його залишив, про що повідомив невстановленій досудовим розслідуванням особі, що підписана як « ОСОБА_6 » із ідентифікатором « ОСОБА_7 ».
У подальшому, не пізніше 20 червня 2025 року ОСОБА_3 усвідомлюючи, що виготовлений ним саморобний вибуховий пристрій буде використаний для вчинення терористичного акту, а саме: вчинення вибуху, який створить небезпеку для життя людини з метою порушення громадської безпеки за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, що підписана як « ОСОБА_6 » із ідентифікатором « ОСОБА_7 », та на виконання вказівок останнього, перемістив скутер жовтого кольору "Hunter moto", державний номерний знак НОМЕР_2 . до будинку АДРЕСА_3 , де залишив його, про що за допомогою месенджеру «Telegram», який прив`язаний до його особистого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , повідомив невстановленій досудовим розслідуванням особі, що підписана як « ОСОБА_6 » із ідентифікатором « ОСОБА_7 ».
Надалі, 21 червня 2025 року близько 15 години 00 хвилин саморобний вибуховий пристрій, що був поміщений ОСОБА_3 до скутеру жовтого кольору "Hunter moto", державний номерний знак НОМЕР_2 , дистанційно приведено в дію, що призвело до його підриву та вибуху, який створив небезпеку для життя людини з метою порушення громадської безпеки.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, показав, що у нього в користуванні був мобільний телефон Moto з особистим номером НОМЕР_3 , на якому встановлені додатки Telegram, Viber та WhatsApp. Через групу «ІНФОРМАЦІЯ_2» він вийшов на зв`язок з особою, яка запропонувала йому роботу за гроші, винагорода мала складати 10 000 доларів за підрив військовослужбовця за допомогою вибухівки. Цей зв`язок він записав як « ОСОБА_8 ». Він надав згоду на отриману пропозицію. Йому повідомили, що необхідно створити саморобний вибуховий пристрій та покласти його у скутер. Він отримав інструкцію щодо придбання деталей та речовин для виготовлення пристрою, на банківську карту йому перерахували 5000 гривень для придбання цих складових, надали інструкцію та відеозапис по виготовленню пристрою. Придбавши у магазинах різні складові, він зібрав пристрій. Після чого, отримав по пошті скутер та перевіз його на визначену адресу, АДРЕСА_3. У багажник скутера він заклав виготовлений вибуховий пристрій, під`єднав до нього два мобільні телефони, та про виконані роботи повідомив замовнику. Вибухівку мав привести в дію дистанційно «ОСОБА_8», що той і зробив. Однак, гроші йому не виплатили, а куратор сказав поїхати до м. Чернігова, де він підпалив автомобіль. Він не отримав кошти, на його запитання йому повідомили, що «щось не вийшло з оплатою» та наказали їхати у м. Прилуки. Саме там він був затриманий працівниками поліції з Дніпровського району м. Києва. Він щиро розкаюється у вчиненому злочині, кошти йому потрібні були на лікування зубів, іншої можливості їх заробити він не мав. Він щиро кається, просить не позбавляти його волі. 
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав суду, що він діючий військовослужбовець. У червні 2025 року, більш точної дати він не пам`ятає через контузію, він познайомився з дівчиною через месенджер-бот, і вони домовилися про зустріч. Вона шукала для знайомства саме військового. В день зустрічі дівчина написала йому повідомлення з проханням підійти до жовтого скутера, марка якого йому невідома. Вона стверджувала, що цей транспортний засіб належить їй, та наполегливо просила взяти в ньому ключі, після чого піднятися до неї в квартиру, хоча йому не відомо, чи проживала вона там насправді. Підійшовши до скутера, він не побачив ключів у замку запалювання і почав різко відходити, у цей час пролунав вибух. Надалі дівчина продовжувала писати йому та цікавитися подробицями того, що сталося. Він просить суворо покарати ОСОБА_3 . 
Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, протоколу огляду предмету, в якому викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду. 
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 258 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив терористичний акт, а саме: вчинення вибуху, який створив небезпеку для життя людини з метою порушення громадської безпеки, за попередньою змовою групи осіб.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його молодий вік, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, думку потерпілого, який просив суворе покарання.
Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3  - суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 - органом досудового розслідування не встановлено.
Крім того, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 258 КК України у виді позбавлення волі.
При призначенні покарання, суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, (…) призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021)
Однак, органом досудового слідства та судом не були встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосування ст. 69 КК України.
Крім того, відповідно до вимог ст. 75 КК України, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, (….). 
З урахуванням вищенаведеного, підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України - відсутні.
Відповідно до вимог ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів проти громадської безпеки, а також з урахуванням конкретних обставин, вчинення з корисливого мотиву, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді конфіскації усього майна, яке є його особистою власністю.
На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Цей вид покарання будесправедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.
Запобіжний захід  ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без зміни. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання 22 червня 2025 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року, на майно, яке було вилучено 21 червня 2025 року при проведенні огляду місця події за адресою: поблизу будинку АДРЕСА_4, в частині майна, а саме: 5 грам порошкоподібної речовини білого кольору (ймовірно вибухової), що поміщена до паперового конверту із № NPU 7722012; сім-картка «Київстар» із написом НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та сім картка «Київстар» із написом НОМЕР_4 ( НОМЕР_6 ), що поміщені до пакету із № 7163059; металеві гайки, у кількості 15 штук, що поміщені до пакету із № 7163121; фрагменти двох мобільних телефонів «Сігма», що поміщені до пакету із № EXP 0273245; фрагмент пластику (шматок пляшки) зі скотчем, що поміщено до паперового конверту № NPU 7722008; змив на дистильовану воду із сидіння мопеду, що поміщено до паперового конверту № NPU 7722007; змив на дистильовану воду з лівої ручки мопеду, що поміщено паперового конверту № NPU 7722006; змив на дистильовану воду з правої ручки мопеду, що поміщено до пакету № NPU 7722013; змив на дистильовану воду з ключа від мопеду, що поміщено до пакету № NPU 7722011; моторна олива «XADO 10 W40», що поміщена до паперової коробки № NPU 7722005; фрагменти пласнику (фрагменти мопеду), що поміщені до поліетиленового мішка із № B703042; деформована пластикова ємність, з липкою стрічкою та залишками порошкободібної речовини білого кольору (ймовірно вибуховою) та приклеєними металевими гайками, що поміщенні до пакету № NPU 7722004.
Враховуючи те, що мобільний телефон телефон «Moto E40» IMEII: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , чорного кольору; скутер жовтого кольору "Hunter moto" , державний номерний знак, НОМЕР_2 , які були визнані речовими доказами постановою слідчого від 22 червня 2025 року, є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, то з урахуванням вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до цих речових доказів спеціальну конфіскацію на користь держави.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Оскільки суд дійшов до висновку про те, що скутер жовтого кольору "Hunter moto" , державний номерний знак, НОМЕР_2 , підлягає спеціальній конфіскації, то необхідно залишити в силі ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року, в частині накладення арешту на скутер жовтого кольору "Hunter moto" , державний номерний знак, НОМЕР_2 .
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Питання процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України і призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією усього майна, яке є його особистою власністю.

Запобіжний захід  ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без зміни. 

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання 22 червня 2025 року.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року, на майно, яке було вилучено 21 червня 2025 року при проведенні огляду місця події за адресою: поблизу будинку АДРЕСА_4, в частині майна, а саме: 5 грам порошкоподібної речовини білого кольору (ймовірно вибухової), що поміщена до паперового конверту із № NPU 7722012; сім-картка «Київстар» із написом НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та сім картка «Київстар» із написом НОМЕР_4 ( НОМЕР_6 ), що поміщені до пакету із № 7163059; металеві гайки, у кількості 15 штук, що поміщені до пакету із № 7163121; фрагменти двох мобільних телефонів «Сігма», що поміщені до пакету із № EXP 0273245; фрагмент пластику (шматок пляшки) зі скотчем, що поміщено до паперового конверту № NPU 7722008; змив на дистильовану воду із сидіння мопеду, що поміщено до паперового конверту № NPU 7722007; змив на дистильовану воду з лівої ручки мопеду, що поміщено паперового конверту № NPU 7722006; змив на дистильовану воду з правої ручки мопеду, що поміщено до пакету № NPU 7722013; змив на дистильовану воду з ключа від мопеду, що поміщено до пакету № NPU 7722011; моторна олива «XADO 10 W40», що поміщена до паперової коробки № NPU 7722005; фрагменти пласнику (фрагменти мопеду), що поміщені до поліетиленового мішка із № B703042; деформована пластикова ємність, з липкою стрічкою та залишками порошкободібної речовини білого кольору (ймовірно вибуховою) та приклеєними металевими гайками, що поміщенні до пакету № NPU 7722004; Скутер жовтого кольору "Hunter moto" д.н.з. НОМЕР_9 із слідами вибуху, - після набрання вироком законної сили - скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні: 

мобільний телефон «Moto E40» IMEII: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_10 , чорного; Скутер жовтого кольору "Hunter moto", державний номерний знак НОМЕР_2 , із слідами вибуху - конфіскувати у дохід держави.
5 грам порошкоподібної речовини білого кольору (ймовірно вибухової), що поміщена до паперового конверту із № NPU 7722012; сім-картка «Київстар» із написом НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та сім картка «Київстар» із написом НОМЕР_4 ( НОМЕР_6 ), що поміщені до пакету із № 7163059; металеві гайки, у кількості 15 штук, що поміщені до пакету із № 7163121; фрагменти двох мобільних телефонів «Сігма», що поміщені до пакету із № EXP 0273245; фрагмент пластику (шматок пляшки) зі скотчем, що поміщено до паперового конверту № NPU 7722008; змив на дистильовану воду із сидіння мопеду, що поміщено до паперового конверту № NPU 7722007; змив на дистильовану воду з лівої ручки мопеду, що поміщено паперового конверту № NPU 7722006; змив на дистильовану воду з правої ручки мопеду, що поміщено до пакету № NPU 7722013; змив на дистильовану воду з ключа від мопеду, що поміщено до пакету № NPU 7722011; моторна олива «XADO 10 W40», що поміщена до паперової коробки № NPU 7722005; фрагменти пласнику (фрагменти мопеду), що поміщені до поліетиленового мішка із № B703042; деформована пластикова ємність, з липкою стрічкою та залишками порошкободібної речовини білого кольору (ймовірно вибуховою) та приклеєними металевими гайками, які відповідно до квитанції № 52/327-73 передані на зберігання до камери схову слідчого управління ГУ СБУ України у м. Києві - знищити;
куртку жовто-чорного кольору «Staff», кольору, банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_11 дійсна до 07/29, кепка чорного кольору «Simple», які відповідно до квитанції № 52/327-74 передані на зберігання до камери схову слідчого управління ГУ СБУ України у м. Києві - повернути власнику;
кавомолку LCG-2306 в коробці, ваги SF-400 в коробці, пляшка Vanish білого кольору, пляшка з під електроліту, скляна пляшка «розчинник ацетон +», пакет «Фора» з білим порошком, коробка з під телефону «Sigma Mobile Comfort 50» IMEI1: НОМЕР_12 , IME12: НОМЕР_13 , коробка з під телефону «Sigma Mobile Comfort 50» IMEI: НОМЕР_14 , IMEI2: НОМЕР_15 , тримач для сім-карти стартового пакету «Київстар» з номером НОМЕР_16 , тримач для сім-карти стартового пакету «Київстар» з номером НОМЕР_17 , патрон з лампочкою у кількості 9 штук, сім картка «Водафон» з номером на ній НОМЕР_18 », сім картка «Водафон» з номером на ній НОМЕР_19 », набір для пайки, коробки сірників у кількості 2 штук, набір викруток для тонкої механіки, напільник, чорна ізолента, ізолента срібного кольору, чашка білого кольору, пакет з під аміачної сілітри 34% азота у кількості 5 штук, канцелярський ніж зеленого кольору, носова хустка, провод, клема, лампочка, припій, зарядний блок, паяльник, палекогубці, які відповідно до квитанції № 52/327-75, передані на зберігання до камери схову слідчого управління ГУ СБУ України у м. Києві - знищити;
Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення: судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19-25/39935-ВТХ від 03 лютого 2026 року суму 24 959 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок; судової комплексної молекулярно - генетичної, дактилоскопічної та вибухово - технічної експерти № КСЕ-19-25/39935-Д від 11 серпня 2025 року суму 4 457 (чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень. 

Вирокможе бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же термін з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1