П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/2142/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Волошин С.В. 
Суддя-доповідач - Сапальова Т.В. 
01 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В. 
суддів: Капустинського М.М.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Вінницької області, Поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержант поліції Безсмертного Віталія Олександровича про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Позов мотивовано тим, що постановою поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержанта поліції Безсмертного Віталія Олександровича, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 18.01.2026 року о 20 годині 37 хв в м. Вінниця, по вул. Замостянська, 27, позивач, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 250 державний номерний знак НОМЕР_1 проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила вимоги п. 8.7.3.е ПДР України.
Позивач вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Позивач зазначає, що 18.01.2026 року ОСОБА_1 повертала зі сторони проспекту Коцюбинського на вулицю Замостянську та їхала на зелений сигнал світлофору та завершувала маневр на перехресті, в той же час, розмітка 1.12 (стоп-лінія) відсутня на перехресті, що не дає можливості ідентифікації необхідності зупинки. Водночас позивач звертає увагу суду на те, що на момент здійснення маневру в районі вулиці Коцюбинського було відсутнє вуличне освітлення через планові/аварійні відключення електроенергії, враховуючи дану обставину, стоп знак над світлофором не було видно, оскільки освітлення світлофору не надало можливості його побачити з вимкненим освітленням у місті.
Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд скасувати постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержанта поліції Безсмертного Віталія Олександровича серії ЕНА №6529232 від 18.01.2026 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержанта поліції Безсмертного Віталія Олександровича про скасування постанови серії ЕНА №6529232 від 18.01.2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 18.01.2026 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержантом поліції Безсмертним Віталієм Олександровичем винесено постанову серії ЕНА №6529232 від 18.01.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 . Зі змісту постанови вбачається, що 18.01.2026 року о 20 годині 37 хв в м. Вінниця, по вул. Замостянська, 27, позивач, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 250 державний номерний знак НОМЕР_1 проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила вимоги п. 8.7.3.е ПДР України, за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху..
Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п.8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Згідно з п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Позивач в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розмітка 1.12 (стоп-лінія) на місці вчинення правопорушення відсутня, знак «СТОП» в суцільній темряві видно не було.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з насутпного.
Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №6529232 від 18.01.2026, відповідачем долучено до матеріалів справи відео з відеореєстратора службового автомобіля з назвою «WhatsApp Video 2026-03-13 at 12.42.57.».
ВІдповідно до відеозапису з відеореєстратора службового транспортного засобу на 47-51 секунді відображено проїзд транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 250, державний номерний знак НОМЕР_1 , регульованого пішохідного переходу на заборонений червоний сигнал світлофора. Водночас, даним відеозаписом зафіксовано наявність знаку «СТОП» над світлофором, розмітка 1.12 (стоп-лінія) не відображається.
Посилання позивача на те, що дорожній знак не був нею помічений у зв`язку з темною порою доби, суд не бере до уваги, оскільки це не може бути підставою для невиконання вимог Правил дорожнього руху. 
Відповідно до пунктів 1.3, 1.5, 2.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги Правил, бути уважними, постійно контролювати дорожню обстановку та відповідно реагувати на її зміну. 
Невиконання водієм вимог дорожнього знака, який був встановлений та функціонував на момент події, не може бути виправдане посиланням на умови видимості чи суб`єктивне його невиявлення, оскільки ризик неналежного спостереження за дорожньою обстановкою покладається на водія як на особу, яка керує джерелом підвищеної небезпеки. 
Згідно з пунктом 8.10 ПДР України у разі подання заборонного сигналу світлофора водій зобов`язаний зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі її відсутності — перед дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки». Оскільки стоп-лінія на вказаній ділянці дороги була відсутня, обов`язок зупинки визначався саме наявним дорожнім знаком 5.62, вимоги якого позивачем виконані не були. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту порушення позивачем вимог пункту 8.10 ПДР України.
Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії ЕНА №6529232 від 18.01.2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП винесена з дотриманням вимог законодавства, що свідчить про відсутність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Шидловський В.Б.