ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/5039/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Руда Г. В., 

за участю представників:
позивача - Лизуненка С. О. (адвоката, в режимі відеоконференції), 
відповідача - Явченко Д. В. (самопредставництво, в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської міської ради

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 (колегія суддів: Поліщук Л. В. - головуюча, Богатир К. В., Таран С. В.) у справі 

за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК"

до Одеської міської ради 

про зобов`язання вчинити певні дії та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог 

1.1. У листопаді 2023 року Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" (далі - АТ "УКРСИББАНК") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову просило:

- зобов`язати Одеську міську раду здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на нерухомість - житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, який на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 визнаний відумерлою спадщиною та переданий у власність територіальної громади міста Одеси та відповідно до положень частини 3 статті 1277 Цивільного кодексу України перейшов у власність територіальної громади міста Одеси;

- звернути стягнення на предмет, переданий у власність Одеській міській раді, а саме на житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 визнаний відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та переданий у власність територіальної громади міста Одеси в рахунок погашення на користь АТ "УКРСИББАНК" заборгованості за кредитним договором № 11278577000 у розмірі 50 931,56 дол. США що станом на 13.10.2023 за курсом Національного банку України 36,3931 грн за 1 дол. США еквівалентно 1 853 557,36 грн, з яких: 43 885,98 дол. США - заборгованість за кредитом, 6952,09 дол. США - заборгованість за процентами, нарахованими до 04.12.2012, 93,49 дол. США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад установлений договором термін, нарахованими до 04.12.2012, шляхом проведення електронного аукціону в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

1.2. Позовні вимоги АТ "УКРСИББАНК" обґрунтовані тим, що на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 за Одеською міською радою визнано після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою спадщиною житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_1 . При цьому, як зазначав позивач, 26.12.2007 між АТ "УКРСИББАНК" і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11278577000 у розмірі 46 000,00 дол. США, на забезпечення виконання зобов`язань за яким на підставі договору іпотеки від 26.12.2007 передано в іпотеку АТ "УКРСИББАНК" житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . 

За доводами АТ "УКРСИББАНК", у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000, станом на 13.10.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 50 931,56 дол. США. Оскільки Одеська міська рада набула право власності на будинок, то АТ "УКРСИББАНК" вважало, що до Одеської міської ради відповідно до приписів Закону України "Про іпотеку" перейшли права та обов`язки іпотекодавця. Однак позивач стверджував, що Одеська міська рада, набувши право власності на житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , не здійснила державної реєстрації права власності на цей будинок. 

Крім того, як зазначало АТ "УКРСИББАНК", на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.06.2009 відбулася зміна нумерації будинків на АДРЕСА_2 перейменовано на будинок 29 , унаслідок чого, на думку позивача, ОСОБА_1 зміг здійснити переоформлення правовстановлюючих документів на будинок. Разом із тим АТ "УКРСИББАНК" вважало, що предмет іпотеки за договором іпотеки від 26.12.2007 - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 8709600) і житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 28529864) є тотожними об`єктами нерухомого майна.

2. Короткий зміст судових рішень 

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 у справі № 916/5039/23 відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства "УКРСИББАНК".

2.2. Господарський суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ "УКРСИББАНК", виходив із того, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний відумерлою спадщиною та переданий у власність територіальної громади міста Одеси. Тому, за висновком місцевого господарського суду, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 мало би стати підставою для реєстрації за Одеською міською радою права власності на відумерле майно - спадщину після смерті ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, як зазначив господарський суд першої інстанції, 14.08.2023 державний реєстратор прийняв рішення № 68866687 про відмову в проведенні реєстраційних дій про реєстрацію права власності за Одеською міською радою на відумерлу спадщину на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22, оскільки право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , припинено на підставі рішення про закриття розділу від 13.10.2009 з огляду на знищення об`єкта. За таких обставин суд виснував про відсутність у цьому випадку правових підстав для покладення на Одеську міську раду зобов`язання здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на нерухомість на підставі рішення суду у справі № 521/5382/22 відповідно до первісної редакції прохальної частини позовної заяви.

При цьому господарський суд першої інстанції встановив, що в матеріалах справи наявне розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.06.2009 № 348/01-06, яким у зв`язку зі зміною нумерації домоволодінню за адресою: АДРЕСА_2 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 . Місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до приписів статті 1277 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статті 293 Цивільного процесуального кодексу України державна реєстрація права власності на визнану відумерлою спадщину можлива виключно після ухвалення судового рішення в порядку цивільного судочинства, а зобов`язання здійснити відповідні дії є виходом за межі повноважень господарського суду, не дивлячись на передбачений обов`язок органу місцевого самоврядування звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, адже приписи процесуальних кодексів передбачають, що звернення до суду є правом, тобто вільним вибором поведінки.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що запропонована АТ "УКРСИББАНК" правова конструкція прохальної частини позову в редакції заяви про зміну предмета позову не відповідає фактичним обставинам справи, адже рішення у справі № 521/5982/22 стосувалося виключно нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 . Тому, за висновком суду, зазначення в прохальній частині позову в редакції заяви про зміну предмета позову адреси будинку: АДРЕСА_1 , є за своєю правовою суттю встановленням юридичного факту, що не передбачено приписами статті 20 Господарського процесуального кодексом України, та фактично є зміною рішення у справі № 521/5982/22. 

Господарський суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ "УКРСИББАНК" про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходив із того, що вимога про звернення стягнення на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , є передчасною, оскільки такій вимозі має передувати або відповідне судове рішення про визнання саме цього майна відумерлою спадщиною, або встановлення юридичного факту, відповідно до якого нерухомість, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , і нерухомість, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , є одним і тим самим об`єктом нерухомості.

Оскільки господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ "УКРСИББАНК", то зазначив про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності в цій справі. Крім того, оскільки АТ "УКРСИББАНК" здійснило оплату вартості виставленого експертною установою рахунка за проведення експертизи, однак така експертиза проведена не була, то, за висновком місцевого господарського суду, питання щодо повернення сплачених грошових коштів має вирішується між експертною установою та платником без участі суду.

2.3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 у справі № 916/5039/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ "УКРСИББАНК" про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов АТ "УКРСИББАНК" у цій частині, в частині розподілу судових витрат рішення змінено, а в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 у справі № 916/5039/23 залишено без змін із викладенням його резолютивної частини в такій редакції: 

"1. Позов задовольнити частково.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 визнаний відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та переданий у власність територіальної громади міста Одеси, в рахунок погашення на користь Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" заборгованості за кредитним договором № 11278577000 у розмірі 50 931,56 дол. США (п`ятдесят тисяч дев`ятсот тридцять один долар США 56 центів), що станом на 13.10.2023 за курсом НБУ 36,3931 грн за 1 дол. США еквівалентно 1 853 557,36 грн, з яких: 43 885,98 дол. США - заборгованість за кредитом, 6 952,09 дол. США - заборгованість за процентами, нарахованими до 04.12.2012, 93,49 дол. США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, нарахованими до 04.12.2012, шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Одеської міської ради на користь Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" 22 260,11 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви".

2.4. Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ "УКРСИББАНК" про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходив із того, що 26.06.2009 Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради видала розпорядження № 348/01-06 "Про присвоєння поштової адреси домоволодінню за адресою: АДРЕСА_2 ", відповідно до якого за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо присвоєння поштової адреси домоволодінню за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку зі зміною нумерації домоволодінню за адресою: АДРЕСА_2 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 . При цьому, за висновком апеляційного господарського суду, суд першої інстанції помилково не звернув увагу на те, що фактично зміна номера будинку відбулася ще за життя ОСОБА_1 , а тому на момент його смерті об`єкт уже існував під новим номером 29 .

Крім того, апеляційний господарський суд зазначив, що відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2025 № 428492899, а також згідно з відповідями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2025 № 2070815, від 01.12.2025 № 2070801, сформованих засобами підсистеми "Електронний суд" на запити апеляційного суду, ОСОБА_1 є власником як об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером: 8709600, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (зазначено про знищення об`єкта як підставу для закриття права власності (рішення про закриття розділу від 13.10.2009)), так і об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером: 28529864, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Разом із тим стосовно наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомостей про знищення об`єкта як підстави для закриття права власності, то, апеляційний господарський суд зазначив про відсутність будь-яких доказів, які би підтверджували знищення об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером: 8709600, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . За таких обставин, за висновком апеляційного господарського суду, зміна нумерації будинку, яка стала встановленою під час розгляду цієї справи, не є юридичною зміною об`єкта нерухомого майна. Апеляційний господарський суд також виснував, що АТ "УКРСИББАНК" не змінювало об`єкт застави, а лише уточнило його актуальні реквізити, оскільки зміна номера будинку відбулася ще за життя боржника і майно увійшло до складу спадщини вже як будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, за висновком апеляційного господарського суду, суд першої інстанції мав можливість встановити факт зміни нумерації будинку на АДРЕСА_2 , що був предметом іпотеки та став частиною спадщини після померлого ОСОБА_1 (щодо якого встановлений факт відсутності спадкоємців та визнано спадщину відумерлою). Апеляційний господарський суд також зазначив, що з`ясування предмета іпотеки щодо якого іпотекодержатель пред`явив вимоги про звернення стягнення в судовому порядку, є предметом дослідження в цій справі. 

Тому апеляційний господарський суд визнав помилковими висновки місцевого господарського суду про те, що встановлення юридичного факту стосовно того, що нерухомість, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , і нерухомість, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , є одним і тим самим об`єктом нерухомості, не належить до предметної юрисдикції господарських судів. Апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що Одеська міська рада є спадкоємцем житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та до неї як до набувача відповідного нерухомого майна іпотека є дійсною на підставі статті 23 Закону України "Про іпотеку". З урахуванням викладеного апеляційний господарський суд констатував, що відповідач набув статусу іпотекодавця, має всі його права та обов`язки за договором іпотеки від 26.12.2007 в тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. При цьому суд установив, що договір іпотеки від 26.12.2007 не є припиненим, основне зобов`язання боржник не виконав, а наявність заборгованості підтверджена наданим розрахунком заборгованості та випискою за договором про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000. Тому суд виснував про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ "УКРСИББАНК" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За висновком апеляційного господарського суду, відсутність факту зареєстрованого права власності територіальної громади на житловий будинок не може бути за встановлених у цій справі обставин підставою для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому суд виснував, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути реалізоване і в разі, якщо за фактичним власником право власності на це майно не зареєстровано в установленому законом порядку. Дійшовши цих висновків, апеляційний господарський суд зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ "УКРСИББАНК" про зобов`язання Одеської міської ради здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, оскільки, за висновком суду, такий спосіб захисту є неефективним.

Крім того, апеляційний господарський суд, розглянувши заяву Одеської міської ради про застосування строків позовної давності в цій справі, зазначив, що лише після визнання рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 спадщини відумерлою в позивача з`явилася можливість звернутися з позовною заявою про звернення стягнення на спадкове майно, оскільки цим рішенням суду було визнано спадщину відумерлою та передано іпотечне майно у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. При цьому суд установив, що позивач у цій справі подав позов 17.11.2023, а тому, за висновком апеляційного господарського суду, в цьому випадку АТ "УКРСИББАНК" не пропустило позовну давність щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стосовно клопотання позивача про повернення невикористаних коштів з експертної установи, то апеляційний господарський суд зазначив, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо повернення невикористаних коштів з експертної установи у зв`язку з непроведенням призначеної судом експертизи.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 у справі № 916/5039/23, до Верховного Суду звернулася Одеська міська рада з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову, а справу № 916/5039/23 передати на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, Одеська міська рада зазначає, що оскаржувана постанова апеляційного господарського суду ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Одеська міська рада, звертаючись із касаційною скаргою, покликається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

3.3. Одеська міська рада вважає, що що апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, порушив положення статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосував приписи статей 256, 257, 261 Цивільного кодексу України. При цьому, на думку скаржника, апеляційний господарський суд не врахував висновки щодо застосування зазначених норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15, від 05.12.2018 у справі № 372/2185/17, від 09.10.2019 у справі № 390/669/17, від 03.06.2020 у справі № 2-3258/2008, від 18.08.2021 у справі № 201/15310/16 та постановах Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі № 6-1674цс17, від 22.02.2017 у справі № 6-17цс17. 

Скаржник із покликанням на висновки Верховного Суду, викладені в зазначених постановах, зазначає, що апеляційний господарський суд помилково не встановив момент, із настанням якого починається відлік позовної давності в цій справі. При цьому, на думку Одеської міської ради, оскільки апеляційний господарський суд порушив положення статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, то це унеможливило встановлення фактичних обставин справи та призвело до неповного з`ясування обставин справи, які мають значення для справи, зокрема, судом не досліджено питання щодо направлення АТ "УКРСИББАНК" та отримання ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту. 

Крім того, на думку Одеської міської ради, апеляційний господарський суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 31.10.2024 у справі № 916/4921/23, від 11.09.2024 у справі № 909/985/21, щодо початку перебігу позовної давності за позовом банку до територіальної громади, яка набула право власності на відумерлу спадщину після смерті боржника. 

Одеська міська рада також покликається на неврахування апеляційним господарським судом висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.05.2019 у справі № 924/60/18, від 27.02.2020 у справі № 5013/458/11, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15.

3.4. АТ "УКРСИББАНК" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. АТ "УКРСИББАНК" зазначає, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої особи права на позов, тобто реальної можливості звернутися до суду за захистом свого права чи інтересу. За доводами АТ "УКРСИББАНК", у цьому випадку така можливість виникла лише після визнання спадщини відумерлою та переходу спірного майна у власність територіальної громади Одеської міської ради, оскільки до цього часу був відсутній належний відповідач, на якого могли бути покладені обов`язки іпотекодавця. За таких обставин, на думку АТ "УКРСИББАНК", правильним є висновок апеляційного господарського суду про відсутність у цьому випадку пропуску позовної давності. 

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 26.12.2007 між ОСОБА_2 (продавець) і ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 придбав будинок із надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 110 м2.

4.2. Цей договір купівлі-продажу посвідчений 26.12.2007 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального кругу та зареєстрований у реєстрі за № 2081.

4.3. 26.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (банк) і ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 11278577000, відповідно до умов якого:

- банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 46 000 (сорок шість тисяч) доларів США 00 центів і сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів (суми грошових коштів, що складається зі строкових процентів і строкової суми основного боргу) в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 232 300 (двісті тридцять дві тисячі триста) грн 00 коп. за курсом Національного банку України на день укладення цього договору (пункт 1.1);

- надання кредиту (грошових коштів) здійснюється в такий термін: 252 місяці (підпункт 1.2.1 пункту 1.2);

- позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 26.12.2028, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 2 цього договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 10.2, 10.14 договору (підпункт 1.2.2 пункту 1.2);

- за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,4 (дванадцять цілих та чотири десятих) % річних. По закінченню 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов пункту 10.2 цього договору. Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 515,00 (п`ятсот п`ятнадцять) доларів США 00 центів у день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно з підпунктом 1.3.1 пункту 1.3, пункту 10.2 цього договору (підпункт 1.3.1 пункту 1.3);

- умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених пунктом 10.2 договору (підпункт 1.3.2 пункту 1.3);

- нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в два етапи за методом "30/360" відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Етапи нарахування процентів визначаються як: в останній робочий день поточного місяця; за період із дня фактичного надання кредиту до останнього календарного дня місяця включно (в місяць фактичного надання кредиту); з дня сплати ануїтетного платежу в поточному місяці до останнього календарного дня місяця включно (в наступні місяці); в день сплати ануїтетного платежу - з першого календарного дня поточного місяця до дня, що передує дню сплати ануїтетного платежу (день сплати ануїтетного платежу в розрахунок не включається). Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору (підпункт 1.3.3 пункту 1.3);

- кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), а саме: на споживчі цілі (пункт 1.4);

- кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника в банку (пункт 1.5);

- у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором банком приймається домоволодіння загальною площею 35,8 м2, що розташоване на земельній ділянці площею 110 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 2.1);

- кредит, наданий банком, також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, встановленому законодавством України (пункт 2.2);

- позичальник зобов`язується надати в банк оригінали документів на домоволодіння загальною площею 35,8 м2, що розташоване на земельній ділянці площею 110 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 4.11);

- у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати ануїтетного платежу, банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений у пункті 2.1 договору, та інше майно позичальника (пункт 5.7);

- у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя / гаранта (в разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за цим договором, та/або активи (кошти та майно) позичальника на вибір банку (пункт 10.1);

- строк дії цього договору встановлюється з дня укладення договору та до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів та/або пені в разі її нарахування (пункт 10.5);

4.4. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що наявна в матеріалах справи копія договору про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000 містить підписи представників сторін і відбиток печатки банку.

4.5. Відповідно до додатку № 2 "Графік платежів" до договору про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000 повернення наданих кредитних коштів відбувається впродовж грудня 2007 року - грудня 2028 року шляхом перерахування визначеної суми коштів.

4.6. Згідно з пунктом 1.4 додаткової угоди № 1 від 26.12.2007 до договору про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000 у випадках настання обставин, передбачених підпунктами "а", "б" пункту 10.2 договору, а саме у випадку неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в подвійному розмірі.

4.7. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до меморіального ордера від 26.12.2007 № 0610873694 банк перерахував на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 46 000,00 доларів США (232 300,00 грн) із призначенням платежу: "надання кредиту згідно з угодою від 26.12.2007 № 11127577000". Крім того, суди зазначали, що на підтвердження факту надання кредитних коштів позивач подав виписку за договором про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000.

4.8. 26.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) і ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за умовами якого:

- цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають із договорів про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278578000, від 26.12.2007 № 11278577000, укладених між іпотекодержателем і іпотекодавцем, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого іпотекодавець зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредит у розмірі 46 000 (сорок шість тисяч) доларів США, що складає в еквіваленті 232 300 (двісті тридцять дві тисячі триста) грн 00 коп. згідно із середнім курсом Національного Банку України на 26.12.2007, до 26.12.2028, та сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору (пункт 1.1);

- предметом іпотеки є нерухоме майно: будинок із надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить іпотекодавцю на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26.12.2007 за № 2081, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 26.12.2007 за № 5234107, що підтверджується витягом із Державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26.12.2007 за № 5234151 (пункт 1.2);

- іпотекодавець і іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами договору, що обумовлюють основне зобов`язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором та/або договорами; сторони досягли згоди стосовно розміру, строку і порядку виконання зобов`язань, що забезпечуються іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання; сторони підтверджують, що іпотекою згідно із цим договором забезпечуються також і розмір зобов`язань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання (пункт 1.3);

- іпотекодавець свідчить, що предмет іпотеки до цього часу жодним способом не відчужений, у спорі та під арештом (забороною) не перебуває, в оренду / лізинг / довірче управління не переданий; іпотекодавець свідчить, що укладенням цього договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, а також у разі якщо предметом іпотеки є житлова нерухомість, у тому числі не порушені права дітей; відсутність заборони відчуження предмета іпотеки підтверджується витягом із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 26.12.2007 № 16283808; відсутність податкової застави перевірено за витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 26.12.2007 № 16283903 (пункт 1.4);

- іпотека поширюється на всі приналежності предмета іпотеки та на всі невід`ємні від нього поліпшення, складові частини, внутрішні системи, що існують на момент укладення договору та виникнуть у майбутньому; всі зроблені іпотекодавцем у період дії цього договору всякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо автоматично стають предметом договору - предметом іпотеки і не потребують внесення змін до договору (пункт 1.5);

- предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця (пункт 1.6);

- передане в іпотеку нерухоме майно за домовленістю сторін оцінено в 311 338 (триста одинадцять тисяч триста тридцять вісім) грн 00 коп. (пункт 1.7);

- іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки: в разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства (підпункти 4.1.1- 4.1.3 пункту 4.1);

- звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання відповідно до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку"; з інших передбачених законодавством України підстав; право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю; звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України (підпункти 4.2.1- 4.2.4 пункту 4.2);

- сторони домовилися про те, що цей договір укладається з накладенням заборони відчуження предмета іпотеки; витрати з реєстрації заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна несе іпотекодавець (пункт 6.3);

- ця іпотека зберігає силу у випадку, коли в установленому законом порядку відбувається переведення іпотекодавцем боргу за договором(ами), що обумовлюють основне зобов`язання, на іншу особу або змінюється власник предмета іпотеки з інших підстав (пункт 6.8).

4.9. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що договір іпотеки від 26.12.2007 посвідчений 26.12.2007 приватним нотаріусом міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за № 2086. Обтяження іпотекою зареєстроване в Реєстрі іпотек; на предмет іпотеки накладено заборону відчуження.

4.10. 14.01.2008 Комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" видало витяг № 17360706 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно (будинок) із реєстраційним номером № 8007600, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007.

4.11. 26.06.2009 Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради видала розпорядження № 348/01-06 "Про присвоєння поштової адреси домоволодінню за адресою: АДРЕСА_2 ", відповідно до якого за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо присвоєння поштової адреси домоволодінню за адресою: АДРЕСА_2 , ураховуючи надані документи: договір купівлі-продажу від 26.12.2007, розпорядження виконавчого комітету Іллічівської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.06.2006 № 399 "Про внесення змін у нумерацію будинків селища "Сахарний", технічний паспорт, у зв`язку зі зміною нумерації домоволодінню за адресою: АДРЕСА_2 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 ; зобов`язано ОСОБА_1 переоформити правовстановлюючі документи відповідно до діючого законодавства.

4.12. 23.07.2009 Виконавчий комітет Одеської міської ради видав свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 , яким посвідчено, що об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в цілому дійсно належить ОСОБА_1 на праві власності. Свідоцтво видано на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.06.2009 № 34/01-06 замість договору купівлі-продажу від 26.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу у реєстрі № 2081.

4.13. 13.10.2009 Комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" видало витяг № 241122783 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 нерухомого майна (будинку) з реєстраційним номером № 28529864, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності від 23.07.2009, серії НОМЕР_2 .

4.14. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер.

4.15. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 30.06.2015 у справі № 521/21654/13-ц позов Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (далі - ПАТ "УКРСИББАНК") задоволено частково; звернуто стягнення на нерухоме майно - будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 на користь ПАТ "УКРСИББАНК" у розмірі заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000 у розмірі 57 747,53 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 461 576,00 грн. 

4.16. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.04.2016 скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 №521/21654/13-ц та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ "УКРСИББАНК" у задоволенні позовних вимог до Одеської міської ради про звернення стягнення на майно. При цьому колегія суддів Апеляційного суду Одеської області у справі № 521/21654/13-ц зазначила, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 , не визнаний судом відумерлою спадщиною та не є власністю територіальної громади.

4.17. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 за заявою АТ "УКРСИББАНК", за участю заінтересованих осіб - Одеської міської ради та ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), визнано відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Передано житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

4.18. Як зазначили господарські суди, в рішенні Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 04.02.2014 АТ "УКРСИББАНК" звернулося до П`ятої одеської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України з вимогою про погашення заборгованості померлого ОСОБА_1 перед банком спадкоємцями останнього (заява АТ "УКРСИББАНК" від 04.02.2014 № 332/30-3/818). За даними П`ятої одеської державної нотаріальної контори від 21.04.2014 свідоцтво про право на спадщину жодним особам не видавалося. Згідно з листом реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції від 21.01.2015 № 97/08-02/04-08 у ОСОБА_1 є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

4.19. Згідно з листом Ватутінської міської державної нотаріальної контори Черкаської області від 22.07.2014 № 231/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилася.

4.20. На підставі заяви АТ "УКРСИББАНК" П`ята одеська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в Одеській області завела спадкову справу № 388/2014.

4.21. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2019 № 155594348 право власності на спірне домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_1 .

4.22. 14.08.2023 державний реєстратор прийняв рішення № 68866687 про відмову в проведенні реєстраційних дій із покликанням на те, що заявник подав заяву про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 у справі 521/5982/22. Проте згідно з відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 на зазначений житловий будинок припинено на підставі рішення про закриття від 13.10.2009 у зв`язку із знищенням об`єкта. Тому в цьому випадку наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

4.23. Відповідно до інформаційної довідки від 13.10.2023 № 350300321 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , присвоєно реєстраційний номер майна: 8709600; відомості про право власності відсутні; наявні відомості про реєстрацію іпотеки під реєстраційним номером обтяження: 6317864 на підставі договору іпотеки від 26.12.2007, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 . Крім того, ця інформаційна довідка свідчить про те, що за Одеською міською радою не зареєстровано право власності на нерухомість, яка визнана відумерлою та передана у власність територіальної громади.

4.24. Згідно з інформаційною довідкою від 01.12.2023 № 356765743 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , присвоєно реєстраційний номер майна: 8709600; із архівних записів про право власності вбачається, що 14.01.2008 право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 .

Окремо зазначено, що підставою для закриття права власності є знищення об`єкта; наявні відомості про реєстрацію іпотеки під реєстраційним номером обтяження: 6317864 на підставі договору іпотеки від 26.12.2007, укладеного між позивачем і ОСОБА_1 .

4.25. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2025 № 428492899, а також згідно з відповідями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2025 № 2070815, від 01.12.2025 № 2070801, сформованих засобами підсистеми "Електронний суд" на запити апеляційного суду, ОСОБА_1 є власником як об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером: 8709600, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (зазначено про знищення об`єкта як підставу для закриття права власності (рішення про закриття розділу від 13.10.2009)), так і об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером: 28529864, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . 

При цьому наявний запис про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме: будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер: 8709600, внесений на підставі укладеного між позивачем і ОСОБА_1 договору іпотеки від 26.12.2007, а також обтяження цього майна іпотекою за вказаним договором іпотеки від 26.12.2007 (реєстраційний номер іпотеки: 6317864).

4.26. Наявні в матеріалах справи акти обстеження об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , та адресою: АДРЕСА_2 свідчать про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться двоповерховий житловий будинок із надвірними спорудами, а за адресою: АДРЕСА_3 , встановити місцезнаходження будинку не вдалося можливим.

4.27. Крім того, як установили господарські суди попередніх інстанцій, Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України в повідомленні №24-1477 від 12.02.2025 зазначив про неможливість надання висновку експерта у зв`язку з ненаданням доступу до об`єктів дослідження.

4.28. Позивач, вважаючи порушеними свої права та, зазначаючи про те, що Одеська міська рада, набувши право власності на житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , не здійснила державної реєстрації права власності на цей будинок, який визнаний відумерлою спадщиною, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову просив зобов`язати Одеську міську раду здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок і звернути стягнення на предмет іпотеки.

5. Позиція Верховного Суду 

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке. 

5.3. Предметом позову в цій справі з урахуванням заяви про зміну предмета позову є вимоги АТ "УКРСИББАНК" до Одеської міської ради про зобов`язання Одеської міської ради здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на нерухомість - житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та про звернення стягнення на предмет іпотеки.

5.4. Позовні вимоги АТ "УКРСИББАНК" обґрунтовані тим, що на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 за Одеською міською радою визнано після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою спадщиною житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_1 . При цьому, як зазначав позивач, 26.12.2007 між АТ "УКРСИББАНК" і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11278577000 у розмірі 46 000,00 дол. США, на забезпечення виконання зобов`язань за яким на підставі договору іпотеки від 26.12.2007 передано в іпотеку АТ "УКРСИББАНК" житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . 

За доводами АТ "УКРСИББАНК", у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000, станом на 13.10.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 50 931,56 дол. США. Оскільки Одеська міська рада набула право власності на будинок, то АТ "УКРСИББАНК" вважало, що до Одеської міської ради відповідно до приписів Закону України "Про іпотеку" перейшли права та обов`язки іпотекодавця. Однак позивач стверджував, що Одеська міська рада, набувши право власності на житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , не здійснила державної реєстрації права власності на цей будинок. 

Крім того, як зазначало АТ "УКРСИББАНК", на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.06.2009 відбулася зміна нумерації будинків на АДРЕСА_4 , унаслідок чого, на думку позивача, ОСОБА_1 зміг здійснити переоформлення правовстановлюючих документів на будинок. Разом із тим АТ "УКРСИББАНК" вважало, що предмет іпотеки за договором іпотеки від 26.12.2007 - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 8709600) і житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 28529864) є тотожними об`єктами нерухомого майна.

5.5. Верховний Суд зазначає, що за змістом частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

5.6. Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

5.7. Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

5.8. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

5.9. Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

5.10. У частині 1 статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

5.11. Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

5.12. При цьому приписами статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

5.13. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

5.14. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

5.15. Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

5.16. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 26.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (банк) і ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 11278577000. Крім того, як установили суди, в цей же день між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) і ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за умовами якого договір іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають із договорів про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278578000, від 26.12.2007 № 11278577000, укладених між іпотекодержателем і іпотекодавцем.

5.17. Верховний Суд зазначає, що згідно із частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

5.18. Верховний Суд також зазначає, що за змістом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

5.19. Згідно із частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

5.20. У статті 572 Цивільного кодексу України визначено поняття застави, відповідно до якого в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, установлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

5.21. Колегія суддів також зазначає, що відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

5.22. За змістом статті 3 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки від 26.12.2007) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

5.23. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про іпотеку" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

5.24. Частинами 1, 4 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

5.25. Як зазначалося, за доводами АТ "УКРСИББАНК", у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000 станом на 13.10.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 50 931,56 дол. США. 

5.26. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 за заявою АТ "УКРСИББАНК", за участю заінтересованих осіб - Одеської міської ради та ОСОБА_3 , визнано після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою спадщину, а саме: житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; передано житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. 

Як зазначили господарські суди попередніх інстанцій, в рішенні Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 встановлено, що 05.12.2012 помер ОСОБА_1 ; 04.02.2014 АТ "УКРСИББАНК" звернулося до П`ятої одеської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області в порядку, передбаченому статтею 1281 Цивільного кодексу України, з вимогою про погашення заборгованості померлого ОСОБА_1 перед банком спадкоємцями ОСОБА_1 (заява АТ "УКРСИББАНК" від 04.02.2014 № 332/30-3/818). За даними П`ятої одеської державної нотаріальної контори від 21.04.2014 свідоцтво про право на спадщину жодним особам не видавалося. 

5.27. Оскільки Одеська міська рада набула права власності на спірне нерухоме майно, то АТ "УКРСИББАНК" вважало, що відповідно до приписів Закону України "Про іпотеку" до Одеської міської ради перейшли права та обов`язки іпотекодавця. Однак позивач стверджував, що Одеська міська рада, набувши право власності на житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , не здійснила державної реєстрації права власності на цей будинок.

5.28. Верховний Суд зазначає, що відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 

5.29. Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

5.30. Частинами 1, 3 статті 1277 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

5.31. За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

5.32. Відповідно до частини 4 статті 1277 Цивільного кодексу України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

5.33. Крім того, Верховний Суд зазначає, що згідно із частинами 1, 2 статті 23 Закону України "Про іпотеку" в разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, в тому числі у порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

5.34. Господарський суд першої інстанції, розглянувши справу № 916/5039/23 по суті позовних вимог, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ "УКРСИББАНК".

5.35. Апеляційний господарський суд, переглянувши рішення господарського суду першої інстанції, частково не погодився з висновками місцевого господарського суду. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови апеляційний господарський суд вирішив задовольнити позовні вимоги АТ "УКРСИББАНК" про звернення стягнення на предмет іпотеки; в іншій частині рішення господарського суду першої інстанції залишив без змін із викладенням його резолютивної частини в редакції постанови суду апеляційної інстанції. 

5.36. Одеська міська рада не погоджується з висновками апеляційного господарського суду, а тому звернулася з касаційною скаргою на постанову в цій справі. 

5.37. Водночас у касаційній скарзі Одеської міської ради немає доводів щодо незгоди скаржника з висновками апеляційного господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог АТ "УКРСИББАНК" про зобов`язання Одеської міської ради здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на нерухомість - житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1. 

5.38. Отже, Верховний Суд під час касаційного провадження здійснює перегляд оскаржуваної постанови в межах доводів і вимог касаційної скарги Одеської міської ради, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

5.39. Одеська міська рада, звертаючись із касаційною скаргою, покликається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.40. Пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

5.41. Касаційна скарга з покликанням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, порушив положення статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосував приписи статей 256, 257, 261 Цивільного кодексу України. При цьому, на думку скаржника, апеляційний господарський суд не врахував висновки щодо застосування зазначених норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15, від 05.12.2018 у справі № 372/2185/17, від 09.10.2019 у справі № 390/669/17, від 03.06.2020 у справі № 2-3258/2008, від 18.08.2021 у справі № 201/15310/16 та постановах Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі № 6-1674цс17, від 22.02.2017 у справі № 6-17цс17. 

Скаржник із покликанням на висновки Верховного Суду, викладені в зазначених постановах, зазначає, що апеляційний господарський суд помилково не встановив момент, із настанням якого починається відлік позовної давності в цій справі. При цьому, на думку Одеської міської ради, оскільки апеляційний господарський суд порушив положення статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, то це унеможливило встановлення фактичних обставин справи та призвело до неповного з`ясування обставин справи, які мають значення для справи, зокрема, судом не досліджено питання щодо направлення АТ "УКРСИББАНК" та отримання ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту. 

Крім того, на думку Одеської міської ради, апеляційний господарський суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 31.10.2024 у справі № 916/4921/23, від 11.09.2024 у справі № 909/985/21, щодо початку перебігу позовної давності за позовом банку до територіальної громади, яка набула право власності на відумерлу спадщину після смерті боржника. 

Одеська міська рада також покликається на неврахування апеляційним господарським судом висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.05.2019 у справі № 924/60/18, від 27.02.2020 у справі № 5013/458/11, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15.

5.42. Верховний Суд, проаналізувавши висновки, на які покликається скаржник, перевіривши та надавши оцінку доводам Одеської міської ради, зазначає, що відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 

5.43. Позовна давність виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність і остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть виникнути в разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

5.44. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

5.45. Згідно із частинами 2- 5 статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

5.46. Колегія суддів зазначає, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц.

5.47. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (стаття 266 Цивільного кодексу України).

5.48. Відповідно до статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

5.49. Статтею 264 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

5.50. При цьому відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.08.2021 у справі № 201/15310/16, на які покликається скаржник, слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) і вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки "піддається" впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю в три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо). Подібні висновки також викладені в постановах Верховного Суду від 31.10.2024 у справі № 916/4921/23, від 11.09.2024 у справі № 909/985/21, на які обґрунтовано покликається Одеська міська рада. 

5.51. Тлумачення статті 264 Цивільного кодексу України свідчить про те, що ця стаття пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями іпотекодавця, внаслідок яких він визнає існування саме іпотеки. Тому переривання перебігу позовної давності за основним зобов`язанням не перериває перебігу позовної давності за іншим обов`язком, у тому числі забезпечувальним. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 201/15310/16, від 31.10.2024 у справі № 916/4921/23, від 11.09.2024 у справі № 909/985/21, на які покликається скаржник. 

5.52. Отже, вчиненням позичальником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу за основним зобов`язанням, не переривається позовна давність за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вимога про стягнення боргу за основним зобов`язанням і вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є різними вимогами (основною та додатковою), застосування до додаткових вимог наслідків переривання перебігу позовної давності за основною вимогою законом не передбачено. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 31.10.2024 у справі № 916/4921/23, від 11.09.2024 у справі № 909/985/21, на які обґрунтовано покликається Одеська міська рада.

5.53. Верховний Суд зазначає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 2-3258/2008, від 31.10.2024 у справі № 916/4921/23, на які покликається скаржник. 

5.54. Згідно з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 31.10.2024 у справі № 916/4921/23, від 11.09.2024 у справі № 909/985/21, на неврахування яких апеляційним господарським судом обґрунтовано покликається Одеська міська рада, початок перебігу позовної давності за позовом банку до територіальної громади, яка набула право власності на відумерлу спадщину, визначається за загальними правилами, що встановлені статтею 261 Цивільного кодексу України, а заміна сторони в іпотечному зобов`язанні не впливає на нього з огляду на приписи статті 262 Цивільного кодексу України.

5.55. Верховний Суд зазначає, що згідно із частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

5.56. Крім того, відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31.10.2024 у справі № 916/4921/23, на які покликається скаржник, банк, реалізувавши право, визначене частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, змінив початок перебігу позовної давності щодо вимог за забезпечувальним зобов`язанням, адже право кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки починає свій перебіг, зокрема, з часу прострочення боржником зобов`язання за кредитним договором і реалізацією кредитором права на дострокове повернення кредиту.

5.57. Як установили суди, відповідно до додатку № 2 "Графік платежів" до договору про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000 повернення наданих кредитних коштів відбувається впродовж грудня 2007 року - грудня 2028 року шляхом перерахування визначеної суми коштів.

5.58. Крім того, господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу, встановили, що заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 30.06.2015 у справі № 521/21654/13-ц позов ПАТ "УКРСИББАНК" задоволено частково; звернуто стягнення на нерухоме майно - будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 на користь ПАТ "УКРСИББАНК" у розмірі заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 26.12.2007 № 11278577000 - 57 747,53 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 461 576,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.04.2016 скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 №521/21654/13-ц та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ "УКРСИББАНК" у задоволенні позовних вимог до Одеської міської ради про звернення стягнення на майно. 

5.59. Водночас, за встановленими обставинами справи, 04.02.2014 АТ "УКРСИББАНК" звернулося до П`ятої одеської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області в порядку, передбаченому статтею 1281 Цивільного кодексу України, з вимогою про погашення заборгованості померлого ОСОБА_1 перед банком спадкоємцями останнього (заява АТ "УКРСИББАНК" від 04.02.2014 № 332/30-3/818). 

Крім того, як зазначив апеляційний господарський суд, заява Одеської міської ради про застосування позовної давності була мотивована тим, що АТ "УКРСИББАНК", реалізуючи право на дострокове повернення кредиту та відсотків за кредитним договором, ще 25.12.2013 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитними договором, заборгованості за відсотками, пені та судового збору.

5.60. Разом із тим апеляційний господарський суд, розглянувши заяву Одеської міської ради про застосування строків позовної давності в цій справі, зазначив, що лише після визнання рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 у справі № 521/5982/22 спадщини відумерлою в позивача з`явилася можливість звернутися з позовною заявою про звернення стягнення на спадкове майно, оскільки цим рішенням суду було визнано спадщину відумерлою та передано іпотечне майно у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. При цьому суд установив, що позивач у цій справі подав позов 17.11.2023, а тому, за висновком апеляційного господарського суду, в цьому випадку АТ "УКРСИББАНК" не пропустило позовну давність щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

5.61. Однак такі висновки апеляційного господарського суду зроблені без урахування висновків Верховного Суду, на які обґрунтовано покликається Одеська міська рада, та які взяті до уваги колегією суддів. При цьому зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що апеляційний господарський суд не установив дату вимоги АТ "УКРСИББАНК" про дострокове повернення кредиту. Тому колегія суддів погоджується з доводами скаржника про помилкове недослідження апеляційним господарським судом зазначених обставин. 

5.62. З урахуванням наведеного обґрунтованими також є доводи скаржника про те, що апеляційний господарський суд помилково не встановив момент, із настанням якого починається відлік позовної давності в цій справі, а відтак не з`ясував обставин щодо її переривання чи зупинення.

5.63. На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, неправильно застосував положення статей 256, 257, 261 Цивільного кодексу України та не врахував висновки щодо застосування цих норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які обґрунтовано покликається скаржник. 

5.64. Тому Верховний Суд вважає, що наведені Одеською міською радою підстави касаційного оскарження, визначені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, частково підтвердилися. 

5.65. При цьому Верховний Суд зазначає, що інші доводи, викладені в касаційні скарзі Одеської міської ради, стосуються переоцінки доказів чи встановлення нових обставин та не впливають на результат вирішення цієї справи. 

5.66. Частиною 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 

5.67. Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

5.68. Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238 Господарського процесуального кодексу України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

5.69. Колегія суддів вважає, що апеляційний господарський суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази та не встановив пов`язані з ними всі суттєві фактичні обставини цієї справи, що входили до предмета доказування. У зв`язку з наведеним ухвалена у справі постанова не відповідає вимогам процесуального законодавства, а тому її не можна визнати законною та обґрунтованою.

5.70. Водночас порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно відповідно до визначених законодавством меж розгляду справи судом касаційної інстанції. 

5.71. Під час нового розгляду цієї справи для правильного вирішення спору апеляційному господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно, повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, і, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

5.72. З урахуванням наведеного касаційну скаргу Одеської міської ради належить задовольнити частково, оскаржувану постанову - скасувати в частині задоволення позовних вимог АТ "УКРСИББАНК", а справу в цій частині передати на новий апеляційний розгляд до апеляційного господарського суду В іншій частині оскаржувану постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України установлено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

6.3. Згідно із частиною 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

6.4. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувану постанову апеляційного господарського суду в цій справі слід скасувати в частині задоволення позовних вимог АТ "УКРСИББАНК", справу № 916/5039/23 в цій частині передати на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду; в іншій частині постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін.

7. Судові витрати

Оскільки в цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 у справі № 916/5039/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "УКРСИББАНК". Справу № 916/5039/23 в цій частині передати на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

3. В іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 у справі № 916/5039/23 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак