Справа №461/2261/26
Провадження №3/461/1066/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року          м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальника відділу зберігання (ТІВ РХБз та ІВ) Військової частини НОМЕР_1 , майора, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 

за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

в с т а н о в и в:

25.03.2026 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду (воєнного стану) перебував на території військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю х порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів від 25.03.2026 року №77, результат обстеження: 1,76 ‰. 
Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.172-20 КУпАП. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Скерував на адресу суду заяву, в якій факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КупАП визнав повністю, просив суд не застосовувати суворого стягнення.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до такого.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Положенням ст. 23 КУпАП визначено, що метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.
Так, диспозиція частини 3 статті 172-20КУпАП,передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів,психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин,військових об`єктів,або поява таких осібна території військової частини в нетверезому стані,у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,або виконанням обов`язків військової служби в нетверезому стані,у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою в умовах особливого періоду.
Стаття 1 Закону України «Про оборону України» регламентує, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 (затверджений Законом України від 17 березня 2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти з 17 березня 2014 року особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це час, період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до абз. 7 ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Крім того вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності підтверджується:
- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ЛВ №75 від 25.03.2026 р.;
- результатом на встановлення стану алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Алкофор 505», прилад №00423, результат 1,76 ‰;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу №77 від 25.03.2026 року
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №247 від 25.08.2025 року;
- витягом з наказу начальника командира військової частини НОМЕР_3 №94-ОД від 23.09.2025 року;
- витягом з наказу начальника командира військової частини НОМЕР_3 №141-ОД від 31.10.2024 року
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.ст. 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки, а також утримуватись шкідливих для здоров`я звичок.
За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. 4 абз. 7 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Отже, вирішуючи питання призначення виду стягнення за адміністративне правопорушення, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи правопорушника, майновий стан, обставини, які обтяжують та пом`якшують відповідальність, тому приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, оскільки саме цей вид адміністративного стягнення, на думку суду, забезпечить виховання ОСОБА_1 та сприятиме запобіганню вчинення ним нових правопорушень. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, відтак з  ОСОБА_1 слід стягнути в користь ДСА України судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 268, 283, 284 КУпАП, п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накласти стягнення 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч) штрафу.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Державної судової адміністрації України 665,60 грн. судового збору.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: - подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; - витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя        Х.М.Мисько