Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2026  	Справа №607/17301/25 Провадження №2/607/1254/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі : 
головуючого Ромазана В.В.
з участю секретаря Бойко О.В.
представника позивача ОСОБА_1 
відповідача та його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
представника третьої особи Паславської О.І.
розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини ,-
В С Т А Н О В И В:
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Адвокат Рибачок А.М. в інтересах позивача ОСОБА_4 (надалі – ОСОБА_4 , Позивач) 21.08.2025 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 , Відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруУправління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні із сином – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити наступний порядок спілкування: особисті зустрічі з дитиною двічі на тиждень по 2 години у присутності матері (або іншої довіреної особи/психолога), з поступовим розширенням часу; щомісячне відвідування дитини у вихідні дні протягом 1 повного дня у супроводі матері/психолога; під час канікул – проведення 7 днів з дитиною на території України під наглядом матері; виїзд дитини за межі України можливий лише за письмовою згодою матері та за умови нотаріального посвідчення такої згоди. Зобов`язати відповідача не перешкоджати виконанню встановленого порядку спілкування..
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що він перебував у шлюбі із ОСОБА_2 , який було розірвано. У даному шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , який після розірвання шлюбу проживає разом із Відповідачем. Позивач бажає брати участь у вихованні та розвитку дитини, підтримувати регулярні контакти, однак зауважує, що Відповідач заперечує щодо спілкування позивача із дитиною. 

2.Стислий зміст відзиву та відповіді на відзив
06 жовтня 2025 року відповідач подала суду відзив на позов, в якому сторона Відповідача позов не визнає, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що Позивач жодним чином не піклується про їхнього сина та не допомагає матеріально. Із серпня 2023 року, ОСОБА_4 , після того як повернувся до Республіки Туреччина до травня 2024 року, фактично життям сина не цікавився. Згодом, позивач, приїхавши в Україну, один місяць проживав із Відповідачем та їх сином, у подальшому їх знову залишив. Таким чином, зазначає, що з липня 2024 року ОСОБА_4 із сином не бачився та не цікавився його життям. Позивач стверджує, що ОСОБА_4 фактично самоусунувся від виховання дитини, та з його сторони не було жодних дій які свідчили б про його бажання брати участь у житті сина, його вихованні та утриманні. Відповідач вважає, що звернення позивача з даним позовом має на меті створення правових підстав для отримання посвідки на проживання на території України. Щодо самих позовних вимог, відповідач не бачить жодної необхідності у встановленні якогось чіткого графіку побачень батька з дитиною, оскільки дані зустрічі за домовленістю дають можливість краще реагувати на різні непередбачувані обставини. Також, стороні Відповідача незрозуміло де саме позивач хоче проводити зустрічі із дитиною. Крім цього, вважає, що вимога щодо проведення 7 днів із дитиною під час канікул, то позивач заперечує, оскільки остання має вік 2 роки та є малолітньою. Також, вважає, що враховуючи вік дитини, виїзд за межі території України без матері є неможливим. З цих підстав, просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі.
14 жовтня 2025 року представником позивача подано суду відповідь на відзив, у якій останній звертає увагу суду на те, що батько дитини забезпечував сім`ю, купував дитині одяг, іграшки, організовував відпочинок. Крім того, зазначив, що позивач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Позивач прагне підтримувати зв`язок із сином, брати участь у його вихованні та матеріально допомагати.
23 жовтня 2025 року представником відповідача подано суду заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує, що матір дитини ОСОБА_2 усвідомлює право батька на безперешкодне спілкування із сином, а також важливість ролі обох батьків у житті дитини. Водночас, звертає увагу суду, що позивач під час свого проживання на території України в м. Чортків, жодного разу не відвідував сина та не намагався допомогти матері ОСОБА_2 у вихованні та матеріальному забезпеченні. 

3.Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/17301/25 та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи направлено в Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для дачі висновку.
Протокольною ухвалою від 11 травня 2026 року у даній справі закрито підготовче провадження, а справу призначено для розгляду по суті.
Представник позивача адвокат Рибачок А.М. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому, а також у відповіді на відзив.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Алексенко С.Л. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили та просили відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов та письмових запереченнях. Вважають, що позивач не довів факту вчинення перешкод у спілкуванні із дитиною з боку матері, відтак він може безперешкодно спілкуватись у будь-яких час із своїм сином.
Представник третьої особи Паславська О.І. в судовому засіданні підтримала висновок Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради щодо встановлення графіку побачень батькові ОСОБА_4 із своїм малолітнім сином ОСОБА_5 ..

ІІ. Мотивувальна частина
1.Фактичні обставини, встановлені судом 
Позивач ОСОБА_4 є громадянином Республіки Туреччина, постійно проживає на території вказаної країни. 
Турхан ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яке набрало законної сили, від 26.09.2024 у справі №607/15331/24, розірвано.
У даному шлюбі у сторін народився син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11 липня 2023 року та проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 ..
Згідно Висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №269 від 04.03.2026 р., орган опіки та піклування,беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, рекомендує батьку ОСОБА_4 здійснювати свою участь у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіку спілкування, а саме:
- особисті зустрічі з дитиною двічі на тиждень по дві години у присутності матері;
- щомісячне відвідування дитини у вихідні дні протягом одного повного дня у супроводі матері;
- під час канікул проведення 7 днів з дитиною на території України під наглядом матері. Зустрічі повинні відбуватися у місцях, визначених за погодженням сторін (ігрові кімнати, дитячі центри, тощо). Інші побачення з дитиною можуть відбуватись за домовленістю між батьками та за бажанням дитини. Рекомендувати матері, ОСОБА_2 , поважати права батька ОСОБА_4 , не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною.
Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем існують напружені стосунки, у тому числі суперечки, щодо виховання та матеріального утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено поясненнями у судовому засіданні Відповідача, а також представника Позивача. 

2. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Згідно з ч.ч. 2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно яких право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди.
Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини», держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 
Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).
Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.
Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Суд оцінивши та дослідивши докази, а також у їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, слід задовольнити частково,встановивши ОСОБА_4 графік побачень та спілкування із малолітньою дитиною сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проводити:
-двічі на тиждень по дві години у присутності матері ОСОБА_2 ;
-одну неділю щомісяця упродовж чотирьох годин у присутності матері ОСОБА_2 ; 
-зустрічі повинні відбуватись в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей у присутності матері ОСОБА_2 та за погодженням із нею. 
Перші комунікації батька ОСОБА_4 із малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою налагодження психологічного контакту, проводити шляхом встановлення телефонного або електронного зв`язку батька із дитиною, у визначені дні та години, за допомогою сервісу відеозв`язку. 
Спілкування батька із дитиною проводити на зрозумілій для неї мові та з урахуванням її віку та розвитку. 
Зобов`язати ОСОБА_2 поважати батьківські права ОСОБА_4 , організовувати спілкування його із дитиною у визначені дні та години, а також в режимі відеозв`язку.
Батьки мають право змінювати порядок та час спілкування із дитиною, за взаємною згодою.
При цьому, суд вважає, що зазначений графік участі батька у вихованні та спілкуванні із його сином Турхан ОСОБА_7 буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та надасть можливість реалізувати право батька на свою участь у житті дитини та її вихованні. 
Визначаючи даний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, суд також ураховує вік дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стійку залежність його від матері, відсутність комунікації батька із дитиною, а також існування на даний час мовних перешкод у спілкуванні між батьком та дитиною.
Як уже зазначив суд, між сторонами склалися неприязні стосунки, які впливають на можливість Позивача, який є батьком, спілкуватися із своєю дитиною та брати участь у її житті.
У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.
Суд, зазначає, що у випадку ненадання Відповідачем згоди у спілкуванні Позивача з дитиною та його участі у вихованні дитини є порушенням права Позивача на здійснення своїх особистих немайнових прав щодо дитини (права на особисте спілкування).
Інший висновок суду може позбавити дитину родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.
Також, суд вирішуючи позов встановив, що ОСОБА_4 , який є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 бажає піклуватись про свою дитину, проявляє бажання щодо своєї участі у її вихованні та спілкуванні із нею.
Відносини між сторонами у справі емоційно напружені, а тому суд зазначає, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини, що не суперечить інтересам саме дитини.
Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, Стороною Відповідача не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. 
При цьому, суд ураховує, що у § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
Щодо інших доводів Позивача та Відповідача у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд звертає увагу на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 200, 206, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, – 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, задовольнити частково.
Встановити ОСОБА_4 графік побачень та спілкування із малолітньою дитиною сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проводити:
-двічі на тиждень по дві години у присутності матері ОСОБА_2 ;
-одну неділю щомісяця упродовж чотирьох годин у присутності матері ОСОБА_2 ; 
-зустрічі повинні відбуватись в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей у присутності матері ОСОБА_2 та за погодженням із нею. 
Перші комунікації батька ОСОБА_4 із малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою налагодження психологічного контакту, проводити шляхом встановлення телефонного або електронного зв`язку батька із дитиною, у визначені дні та години, за допомогою сервісу відеозв`язку. 
Спілкування батька із дитиною проводити на зрозумілій для неї мові та з урахуванням її віку та розвитку. 
Зобов`язати ОСОБА_2 поважати батьківські права ОСОБА_4 , організовувати спілкування його із дитиною у визначені дні та години, а також в режимі відеозв`язку.
Батьки мають право змінювати порядок та час спілкування із дитиною, за взаємною згодою.
В решті позовних вимог ОСОБА_4 , відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 сплачений ним судовий збір у розмірі 581 (п`ятсот вісімдесят одну) грн. 38 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Повний зміст рішення складено 15.06.2026.

Дані про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_4 , громадянин республіки Туреччини, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання на території України: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місцезнаходження: м.Тернопіль, бульвар Шевченка,1. 
Головуючий суддя    	В. В. Ромазан