ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/32486/24	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2024 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.08.2024 №951360139955;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.08.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди проходження військової служби з 06.05.1991 по 14.05.1995 та з 01.01.2004 по 04.09.2004.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №951360139955 від 12.08.2024 року в частині не зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 06.05.1991 по 14.05.1992 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди військової служби з 06.05.1991 по 14.05.1992 року та прийняти відповідне рішення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №420/32486/24 задоволено. Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №951360139955 від 12.08.2024 року в частині не зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 01.01.2004 по 04.09.2004 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди військової служби з 01.01.2004 по 04.09.2004 року та прийняти відповідне рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №951360139955 від 12.08.2024 року в частині не зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 01.01.2004 по 04.09.2004 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди військової служби з 01.01.2004 по 04.09.2004 року та прийняти відповідне рішення.
08.07.2025 р. до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди військової служби з 15.05.1992 по 14.05.1995 та прийняти відповідне рішення.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №420/32486/24 задоволено. Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №951360139955 від 12.08.2024 року в частині не зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 15.05.1992 по 14.05.1995 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди військової служби з 15.05.1992 по 14.05.1995 року та прийняти відповідне рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №951360139955 від 12.08.2024 року в частині не зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 15.05.1992 по 14.05.1995 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди військової служби з 15.05.1992 по 14.05.1995 року та прийняти відповідне рішення.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову по справі, якою у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що 29.11.2022 року КМУ прийнято постанову № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Окрім того, 11.06.2022 р. російська федерація вийшла з вказаної Угоди в односторонньому порядку.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, тому просить відмовити в її задоволенні.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Розглядаючи заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з адміністративним позовом, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.08.2024 №951360139955;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.08.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди проходження військової служби з 06.05.1991 по 14.05.1995 та з 01.01.2004 по 04.09.2004 року.
Проте, суд першої інстанції встановив, що при розгляді справи та прийнятті рішення судом не було ухвалене рішення у повному обсязі щодо заявлених позивачем вимог, а саме щодо зарахування періоду роботи з 15.05.1992 по 14.05.1995 року, тому дійшов висновку, про необхідність прийняти додаткове рішення, яким задовольнити вимоги.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За такого правового регулювання, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.
Звертаючись з апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Донецькій області зазначає лише про відсутність підстав для зарахування стажу позивачки з 01.01.1992 р. через припинення участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію за віком, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Також суд зазначає, що рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 № 01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Зазначена Угода діяла на момент роботи позивача у спірний період.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», вихід України з цієї Угоди, та згідно якої зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 19.06.2023 року.
Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 19 червня 2023 року, Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для постановлення додаткового рішення та зобов`язання врахувати до страхового стажу періоди військової служби з 15.05.1992 по 14.05.1995 року.
Отже, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують. Будь-яких інших доводів, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко 

Суддя: О.В. Єщенко