справа № 166/678/26
провадження № 2/166/509/26
категорія: 38

РІШЕННЯ
іменем України
04 червня 2026 року с-ще Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Cвистун О.М., з участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Директор ТОВ "ФК "Ейс" Поляков О.В. звернувся у суд з даним позовом, якиймотивує тим, що 15 грудня 2022 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 592687927 (далі – Кредитний договір) у формі електронного документа, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV328НТ, на суму 2000 грн. Перед укладенням Кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua; зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника; за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі – Заявка), в якій вказав свої персональні дані; пройшов належну перевірку (верифікацію); ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору; отримав на номер телефону, вказаний у Заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання Кредитного договору; надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання Кредитного договору (підписав Кредитний договір одноразовим ідентифікатором). 
Отже, саме відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений.
Згідно з умовами Кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" належним чином виконало свої зобов`язання та надало відповідачу грошові кошти в сумі 2000 грн шляхом перерахування через банк-провайдер. Проте в подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна його сума становить 6000 грн.
28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до реєстру прав вимоги № 236 від 27.06.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за Кредитним договором.
23 лютого 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 23/0224-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 23.04.2024 до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги щодо заборгованості відповідача по Кредитному договору.
15 липня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено договір факторингу № 15/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № б/н від 15.07.2025 від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за Кредитним договором становить 29000 грн 20 коп., з яких: 6000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 23000 грн 20 коп. – заборгованість за несплаченими відсотками за користуванян кредитом.
Просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 29000 грн 20 коп., а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2662 грн 40 коп. та витрат на професій правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Ухвалою суду від 27.04.2026 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судовий розгляд на 04 червня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву.
Відповідач 27 травня 2026 року скерував до суду відзив на позовну заяву, однак з огляду на відсутність документів, що підтверджують надсилання відзиву позивачу, як того вимагають ч. 4, ч. 5 ст. 178 ЦПК України, суд його до уваги не бере.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Суд установив, що ОСОБА_1 15 грудня 2022 року з метою отримання кредиту оформив заявку на отримання грошових коштів в кредит, у якій зазначив суму бажаного кредиту – 2000 грн, строк кредиту – 30 днів, номер своєї банківської картки для перерахування коштів та свої особисті дані.
У подальшому 15 грудня 2022 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора MNV328HТ. 
Згідно з п. 2.1 Кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога". 
Відповідно до п. 2.3, п. 2.4 Кредитного договору кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 2000 грн одразу після укладення договору, орієнтована дата повернення якого 14.01.2023. Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором.
Згідно з п. 3.1. Кредитного договору ОСОБА_1 надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також повернути частково суму кредиту. На момент укладання цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2 договору.
Пунктом 3.3 Кредитного договору сторони передбачили, що для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, ОСОБА_1 необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 576 грн. Про суму нарахованих процентів та комісії, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через Особистий кабінет. 
Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору сторони дійшли згоди, що орієнтована дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 14.01.2023, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. 
Згідно з п. 7.2 Кредитного договору основна сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 5 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбачному п. 11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7, або п. 9.2.1.5 договору.
Пунктом 8.3 Кредитного договору передбачено, що за умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах п. 8.5 договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків у день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним.
Зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відостків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків у день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4 Кредитного договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання (п. 11.1 Кредитного договору).
ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання умов Кредитного договору 15 грудня 2022 року перерахувало 2000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , указаною відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 15.12.2022, що підтверджується платіжним дорученням від 15.12.2022, довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" від 28.06.2025, а також випискою по банківській картці ОСОБА_1 , наданою АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали суду від 27.04.2026.
Згідно з довідкою щодо дій позичальника в ІТС ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" ОСОБА_1 шляхом укладення 15 грудня 2022 року додаткової угоди до Кредитного договору збільшив суму кредитування до 6000 грн.
У подальшому 15 грудня 2022 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надано відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 другий транш у розмірі 4000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 15.12.2022, довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" від 28.06.2025, а також випискою по банківській картці ОСОБА_1 , наданою АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали суду від 13.02.2026.
З наведеного ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" розрахунку заборгованості за Кредитним договором убачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував не належним чином, здійснивши лише 1 платіж на суму 5 грн, у зв`язку з чим в останнього утворилась заборгованість у розмірі 13265 грн 80 коп., з яких 6000 грн – тіло кредиту, 7265 грн 80 коп. – відсотки за користування кредитом.
Між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" 28 листопада 2018 року укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується відступити ТОВ "Таліон плюс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а ТОВ "Таліон плюс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за плату на умовах, визначених цим договором. "Право вимоги" означає всі права ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.
Згідно з додатковою угодою № 19 від 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" дійшли згоди про викладення п. 8.2 договору факторингу № 28/1118-01 у новій редації, зокрема, що строк дії договору факторингу закінчується 31.12.2020 року.
Відповідно до додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 текст договору викладено у новій редакції. Зміст п. п. 2.1, 8.4., 8.6. залишився аналогічним. Згідно з п. 8.2 договору факторингу 8/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції строк договору закінчується 31.12.2021 року.
Додатковими угодами № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 сторони продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2024 року.
Витягом із реєстру прав вимог № 216 від 14.02.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 підтверджується відступлення ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором в сумі 13265 грн 80 коп., з яких 6000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 7265 грн 80 коп. – заборгованість за відсотками. 
Відповідно до наведеного ТОВ "Таліон Плюс" розрахунку заборгованості за Кредитним договором після переходу прав вимог до ТОВ "Таліон Плюс" відповідач не здійснив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості перед новим кредитором, у зв`язку з чим в останнього утворилась заборгованість у розмірі 29000 грн 20 коп., з яких 6000 грн – тіло кредиту, 23000 грн 20 коп. – відсотки за користування кредитом.
23 лютого 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату на умовах, визначених цим договором. "Право вимоги" означає всі права ТОВ "Таліон Плюс" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Згідно з витягом з реєстром прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором в сумі 29000 грн 20 коп., з яких 6000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 23000 грн 20 коп. – заборгованість за відсотками. 
15 липня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу № 15/07/25-Е, згідно з умовами якого ТОВ "ФК "Ейс" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (ціна продажу) за плату, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступити ТОВ "ФК "Ейс" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 15/07/25-Е від 15.07.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступило ТОВ "ФК "Ейс" право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором в сумі 29000 грн 20 коп., з яких 6000 грн – прострочене тіло; 23000 грн 20 коп. – прострочені відсотки. 
Надані представником позивача копії договору факторингу та реєстру права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Згідно з наданою представником позивача випискою з особового рахунку за Кредитним договором загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за Кредитним договором становить 29000 грн 20 коп., з яких: 6000 грн – прострочене тіло кредиту; 23000 грн 20 коп. – прострочені відсотки.
Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі – Закон).
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону (тут і далі – в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із ст. 12 Закону Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
З наданих представником позивача розрахунків установлено, що за Кредитним договором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" продовжували нараховувати саме проценти за "користування кредитом". Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачеві не нараховувалось.
Так, згідно з довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та заявкою на отримання коштів в кредит від 15.12.2021 відповідач ОСОБА_1 просив надати йому кредит зі строком кредитування 30 днів.
Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредит надається у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 6000 грн. Підпунктом 1.1.12 Кредитного договору визначено, що кредитна лінія – вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами (траншами) в узгоджені сторонами строки протягом строку дії договору. Згідно з п. 2.3, п. 2.4, п. 3.1 Кредитного договору транші за договором можуть надаватися лише протягом дисконтного періоду, який становить 30 днів.
У п. 7.1 Кредитного договору сторони дішли згоди, що орієнтована дата погашення кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду.
Таким чином, з аналізу вказаних умов Кредитного договору встановлено, що строк на який надається кредит за окремим траншем становить 30 днів, який може бути продовжений позичальником шляхом оплати всіх нарахованих відсотків та активації відповідної функції в особистому кабінеті чи терміналі самообслуговування.
Враховуючи, що відповідач отримав перший та другий транш 15 грудня 2022 року, тобто в день день укладення Кредитного договору, відсутність у матеріалах справи будь-яких даних про пролонгацію дисконтного періоду, суд доходить висновку, про закінчення 14 січня 2023 року строку на який надано кредит та виникнення у відповідача обов`язку щодо його повернення у цей день, як це передбачено п. 7.1 Кредитного договору.
Частиною 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Також суд враховує рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013, де зазначено, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відповідач, ініціювавши укладення Кредитного договору шляхом звернення до ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" із заявкою на отримання грошових коштів у кредит, просив надати йому кредит на строк 30 днів. 
Водночас, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", будучи професійним учасником ринку фінансових послуг та усвідомлюючи всі ризики допускав та свідомо сприяв зазначенню у Кредитному договорі умов, які суперечать одна одним щодо строку кредитування, а саме 30 днів (п. 3.1, п. 7.1 Кредитного договору) та 5 років (п. 7.2, п. 11.1 Кредитного договору).
Суд уважає, що відповідач, будучи пересічним споживачем банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, за вказаних вище розбіжностей міг не усвідомлювати строку на який йому надається кредит та розмір процентів, нарахованих йому протягом цього строку.
На переконання суду така поведінка первісного кредитора як сторони правочину, яка формувала Кредитний договір, не може розглядатись як добросовісна та розумна, а її негативні наслідки не можуть покладатися на іншу сторону, яка є слабшою у цих правовідносинах.
За наведених обставин, нараховані відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 14 січня 2023 року, є безпідставними.
Право кредитодавця ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 14 січня 2023 року, в зв`язку із чим після цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наведеного ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" розрахунку заборгованості за Кредитним договором установлено, що станом на 14 січня 2023 року первісним кредитором нараховано 1728 грн відсотків за користування кредитом. Відповідачем здійснено лише 1 платіж у сумі 5 грн в рахунок погашення заборгованості відсотків за користування кредитом.
Ураховуючи викладене, надаючи оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами Кредитного договору, перехід до позивача права вимоги за Кредитним договором, отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 6000 грн, відсутність зі сторони відповідача будь-яких платежів у рахунок погашення тіла кредиту, наявність у первісного кредитора правови підстав для нарахування відсотків протягом 30 календарних днів у розмірі 1728 грн, з яких відповідачем сплачено 5 грн, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в рахунок позивача 7723 грн заборгованості за Кредитним, з яких 6000 грн – тіло кредиту, 1723 грн – відсотки за користування кредитом.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладений між ТОВ "ФК "Ейс" та адвокатським бюро "Соломко та партнери"; додаткову угоду № 25770985945 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10 від 19.10.2018; копію довіреності від 11.08.2025; акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025, згідно з яким АБ "Соломко та партнери" надало правову допомогу ТОВ "ФК "Ейс" щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за кредитним договором № 592687927 від 15.12.2022 на загальну суму 7000 грн.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.
Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
З огляду на викладене, частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 709 грн 02 коп. (7723/29000,20х2662,40), та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1864 грн 16 коп. (7723/29000,20х7000).
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд   
ухвалив :
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" заборгованість за договором кредитної лінії № 592687927 від 15 грудня 2022 року в розмірі 7723 (сім тисяч сімсот двадцять три) гривні, з яких тіло кредиту – 6000 (шість тисяч) гривень, відсотки за користування кредитом – 1723 (одна тисяча сімсот двадцять три гривні. 
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" 709 (сімсот дев`ять) гривень 02 (дві) копійки судового збору та 1864 (одну тисячу вісімст шістдесят чотири) гривні 16 (шістнадцять) копійок витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс", код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, каб. 13;
Відповідач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ратнівського
районного суду О.М. Свистун