ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року
м. Київ
справа № 459/2511/23
провадження № 61-1819св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач),
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України 
у Львівській області 
на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області 
від 16 вересня 2024 року у складі судді Грабовського В. В., ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 
2024 року у складі судді Отчак Н. Я. та постанову Львівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., 
Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,
за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача 
у виконавчому листі та заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду,
у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1. У вересні 2024 Головне управління Пенсійного фонду України 
у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023 року у справі № 459/2511/23 за нововиявленими обставинами.
2. Представник спадкоємця ОСОБА_1 - адвокат Брух А. О. заперечував проти задоволення заяви.
3. Суд першої інстанції ухвалою від 16 вересня 2024 року замінив стягувача у виконавчому листі з  ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , ухвалою від 18 листопада 2024 року у задоволенні заяви ГУ ПФУ у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023року відмовив, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023 року залишив в силі.
4. Апеляційний суд ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 16 вересня 2024 року та від 18 листопада 2024 року залишив без змін.
5. ГУ ПФУ у Львівській області оскаржило ухвали суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження зазначило те, що суди порушили норми процесуального права.
6. Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку з чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог та рішень судів попередніх інстанцій
7. У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ГУ ПФУ у Львівській області45 000 грн на відшкодування моральної школи.
8. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області 
від 18 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року, стягнено з ГУ ПФУ у Львівській областіна користь ОСОБА_2 45 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
ІІІ. Короткий зміст заяв
9. 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі № 459/2411/23 від 24 квітня 2024 року з ОСОБА_2 на неї як на правонаступника ОСОБА_2 , посилаючись на те, що позивач ОСОБА_2 помер і вона, як його дружина, є правонаступником.
10. 27 вересня 2024 року ГУ ПФУ у Львівській області звернулося до суду із заявою про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023 року за нововиявленими обставинами.
11. Заява обґрунтована так:
- рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023 року набрало законної сили 04 квітня 2024 року, проте 29 серпня 
2024 року на адресу ГУ ПФУ у Львівській областінадійшла повістка Червоноградського міського суду Львівської області із заявою представника ОСОБА_1 про заміну стягувача (сторони) у виконавчому листі від 06 серпня 2024 року, в якій вказано, що її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання рішенням законної сили.
- ці обставини не були відомі ГУ ПФУ у Львівській області, оскільки воно дізналося про смерть ОСОБА_2 лише 29 серпня 2024 року при отриманні судової повістки з заявою представника ОСОБА_1 про заміну стягувача (сторони) у виконавчому листі від 06 серпня 2024 року.
- апеляційному суду ці обставини також не були відомі при винесенні постанови 04 квітня 2024 року, оскільки апеляційна скарга ГУ ПФУ у Львівській області розглядалася в письмовому провадженні без виклику сторін. 
12. Враховуючи викладене, ГУ ПФУ у Львівській області просило задовольнити його заяву, скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023 року, а провадження у справі закрити.
ІV. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
13. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області 
від 16 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Замінено стягувача у виконавчому листі № 459/2511/23 з  ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .
14. Задовольнивши заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вибуття стягувача ОСОБА_2 з виконавчого провадження у зв`язку з його смертю є підставою його заміни ОСОБА_1 , яка є його правонаступником.
15. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області 
від 18 листопада 2024 року у задоволенні заяви ГУ ПФУ у Львівській області про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
16. Відмовивши у задоволенні заяви ГУ ПФУ у Львівській областіпро перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області 
від 18 вересня 2023 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставина, на яку посилається заявник, а саме те, що ОСОБА_2 помер, не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК, оскільки не належить до предмета доказування у цій справі про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання та не впливає на висновки суду щодо наявності у позивача права на захист свого порушеного права.
17. Постановою Львівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року апеляційні скарги ГУ ПФУ у Львівській областізалишено без задоволення, 
а ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 16 вересня 2024 року та від 18 листопада 2024 року - без змін.
18. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована так:
щодо заміни стягувача
- наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконане відповідачем (як боржником), не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, тому звернення правонаступника позивача із заявою про надання їй статусу стягувача відповідає змісту статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
щодо нововиявлених обставин
- позивач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після ухвалення 
рішення суду першої інстанції;
- суд апеляційної інстанції, незважаючи на те, чи було відомо про смерть позивача чи ні, зобов`язаний був перевірити оскаржуване рішення суду першої інстанції на предмет його законності та обґрунтованості;
- вказані ГУ ПФУ у Львівській області обставини не є нововиявленими.
V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
19. У касаційній скарзі ГУ ПФУ у Львівській області просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити 
у задоволенні заяви   ОСОБА_1  про заміну стягувача у виконавчому листі, заяву ГУ ПФУ у Львівській областіпро перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами задовольнити, закривши провадження 
у справі.
20. Касаційна скарга мотивована таким:
-  ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а постанова Львівського апеляційного суду ухвалена лише 04 квітня 2024 року, тому на момент смерті позивача рішення суду першої інстанції не набрало законної сили;
- оскільки на момент відкриття спадщини відсутні права на виплату моральної шкоди,   ОСОБА_1  не успадкувала кошти зазначені у виконавчому листі виданому 24 квітня 2024 року в сумі 45 000 грн, тому не має право на заміну сторони у виконавчому листі;
- ГУ ПФУ у Львівській області до отримання 29 серпня 2024 судової повістки у справі про заміну стягувача у виконавчому листі не було відомо те, що  ОСОБА_2 помер      ІНФОРМАЦІЯ_1  до набрання рішенням суду першої інстанції законної сили;
- також ці обставини не були відомі та не могли бути відомі апеляційному суду при перегляді рішення суду першої інстанції, оскільки апеляційна скарга 
ГУ ПФУ у Львівській області розглядалася в письмовому провадженні, без виклику сторін.
VІ. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
21. 05 липня 2025 року  ОСОБА_1 подаладо Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, просила відмовити у її задоволенні, оскаржувані судові рішення залишити без змін, навівши такі мотиви:
- з урахуванням вимог частини третьої статті 377 ЦПК у випадку смерті фізичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, на стадії апеляційного провадження у справі на суд апеляційної інстанції покладено обов`язок перевірити оскаржуване в апеляційному порядку судове рішення на предмет його законності та обґрунтованості і суд вправі скасувати не рішення в апеляційному порядку та закрити провадження у справі лише у випадку, якщо це рішення не відповідає критеріям законності і обґрунтованості судового рішення;
- суди дійшли правильного висновку про відсутність нововиявлених обставин для перегляду законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції;
- незважаючи на можливість в отриманні актуальної інформації щодо смерті ОСОБА_2 , ГУ ПФУ у Львівській області більше ніж 8 місяців не здійснювало перевірку чи дійсно  ОСОБА_2 на момент розгляду справи апеляційним судом живий;
- ГУ ПФУ у Львівській області взагалі не ставилопитання щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди особі, яка померла на стадії апеляційного провадження;
- сам факт смерті позивача на стадії апеляційного провадження не є нововиявленою обставиною та не може бути як наслідком закриття провадження у справі.
VІІ. Рух справи
22. 10 лютого 2025 року ГУ ПФУ у Львівській області подало касаційну скаргу на ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 16 вересня 2024 року, від 18 листопада 2024 року, та постанову Львівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року. 
23. Ухвалою від 27 лютого 2025 року касаційну скаргу залишено без руху.
24. Ухвалою від 29 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.
25. 15 липня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
26. Ухвалою від 18 березня 2026 рокусправу призначено до судового розгляду.
VIІI. Позиція Верховного Суду
27. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 6), Верховний Суд зазначає таке. 
28. У цій справі ключовими є питання, чи були підстави для заміни стягувача, та чи є обставини, на які посилається ГУ ПФУ у Львівській області, нововиявленими.
Щодо заміни стягувача
29. Питання процесуального правонаступництва врегульовано
частиною першою статті 55 ЦПК, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
30. По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.
31. Процесуальне правонаступництво - це заміна під час провадження у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов`язки у спірних правовідносинах. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами. Проте, процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли у майнових відносинах відбулось правонаступництво. Отже, при вирішенні питання про залучення правонаступників учасників справи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах (див. постанову Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 758/10554/16-ц).
32. Далі Верховний Суд звертає увагу на те, що до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя (частина третя статті 1230 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)).
33. В цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміються фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду від 17 вересня 2024 року у справі № 447/3137/21).
34. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора,
яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
35. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що заміна
будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (у виконавчому документі), 
є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року 
у справі № 2-7763/10).
36. У цій справі суди встановили, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 13 червня 2024 року як дружина є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 .
37. Суди правильно врахували, що спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер після ухвалення рішення судом першої інстанції. В такому випадку спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя (див. пункти 32-33).
38. Судами встановлено, що на виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року, 
24 квітня 2024 року видано виконавчий лист про стягнення з ГУ ПФУ 
у Львівській області на користь ОСОБА_2 45 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
39. З урахуванням викладеного суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що вибуття стягувача ОСОБА_2 у зв`язку з його смертю є підставою його заміни ОСОБА_1 , яка є його правонаступником.
40. З огляду на встановлені судами обставини доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для заміни сторони у виконавчому листі підлягають відхиленню.
Щодо нововиявлених обставин
41. Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
42. Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені частиною другою статті 423 ЦПК.
43. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК). 
44. Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування відповідних норми права у правовідносинах щодо перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, що враховується у цих правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
45. Так, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13).
46. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення. 
Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. 
Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див., наприклад, постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17). 
47. Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2023 року за нововиявленими обставинами, ГУ ПФУ у Львівській області зазначало як нововиявлену обставину те, що позивач ОСОБА_2 помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що ГУ ПФУ у Львівській області не було відомо на час розгляду справи.
48. Суд першої інстанції, встановши, що ОСОБА_2 помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після ухвалення рішення Червоноградським міським судом Львівської області від 18 вересня 2023 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставина, на яку посилається ГУ ПФУ у Львівській області, а саме те, що ОСОБА_2 помер, не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК, оскільки не належить до предмета доказування у цій справі про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання, та не впливає на висновки суду щодо наявності у позивача права на захист свого порушеного права.
49. Апеляційний суд, погодившись з таким висновком суду першої інстанції, обґрунтовано вказав, що з урахуванням вимог частини третьої статті 377 ЦПК суд апеляційної інстанції в ході апеляційного провадження у даній справі, незважаючи на те, чи було відомо про смерть позивача, чи ні, зобов`язаний був перевірити оскаржуване рішення суду першої інстанції на предмет його законності та обґрунтованості, що і було зроблено шляхом ухвалення ним 
04 квітня 2024 року постанови про залишення цього рішення без змін. 
50. Наведені в обґрунтування касаційної скарги доводи не підтверджують наявності підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, переважно ґрунтуються на помилковому тлумаченні ГУ ПФУ у Львівській області норм матеріального і процесуального права та спрямовані на переоцінку доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
IХ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
51. Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального 
і процесуального права.
52. Незгода ГУ ПФУ у Львівській області із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).
53. Суди належним чином з дотриманням норм статті 89 ЦПК щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК щодо законності та обґрунтованості рішення суду повно і всебічно встановили обставини справи та правильно вирішили спір.
54. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що немає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, 
а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, що відповідатиме статті 410 ЦПК.
55. Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Із цих підстав, 
керуючись статтями 400, 402, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України 
у Львівській області залишити без задоволення.
2. Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області 
від 16 вересня 2024 року, ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко