ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 червня 2026 року	Справа №160/8963/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В., 
розглянувши у спрощеному (письмовому) позовному провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Код ЄДРПОУ: 21910427 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (Код ЄДРПОУ: 21390940 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

10.04.2026 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А, код ЄДРПОУ: 21390940) від 16.01.2026 № 046050015266 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 22.09.1989 по 11.02.1991 – на посаді інструктора в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки, з 12.02.1991 по 31.08.1998 – на посаді керівника гуртка в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки, з 01.09.1998 по 19.11.1999 на посаді керівника театру мод в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 12.01.2026 р. № 246 призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй призначена пенсія за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно із трудової книжки загальний страховий стаж станом на день призначення пенсії ОСОБА_1 склав 41 рік 7 місяців 2 дні, з них спеціальний трудовий стаж за вислугою років, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» склав 37 років 2 місяці.
Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії від 12.01.2026 року № 246 з необхідним пакетом документів, яка зареєстрована співробітниками суб`єкта владних повноважень того ж дня.
16.01.2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі за текстом - Відповідач-2) рішенням № 046050015266 відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні до педагогічного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років - періодів роботи в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки: з 22.09.1989 р. по 11.02.1991 р. на посаді інструктора, з 12.02.1989 р. по 31.08.1998 р. на посаді керівника гуртка, з 01.09.1998 р. по 19.11.1999 р. на посаді керівника театру мод (спеціальний стаж за вислугою років - 10 років 1 місяць 29 днів), оскільки на думку відповідача дані періоди роботи не відносяться до педагогічного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років та відповідно відмовлено у виплаті грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій. 
На думку позивача, оскаржуване рішення відповідача є протиправними, у зв`язку з чим остання звернулась до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою від 14 квітня 2026 року суд відкрив провадження в адміністративній справі № 160/8963/26 та призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У відповідності до п. 3 ч.6 ст.12 КАС України ця справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з п. 3 ч. 6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Частиною другою статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з приписами ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалося.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року на адресу суду від відповідача 01 травня 2026 надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
При зверненні із заявою про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 12.01.2026 позивач надала архівну довідку №Х-2193-В/25-02/2 від 07.01.2026, з якої вбачається, що остання працювала в Будинку вчителя (1991-2001 рр — Палац культури працівників народної освіти та науки).
Відповідач вказує, що вказаний заклад не передбачений Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, відтак відсутні підстави для зарахування періодів роботи з 22.09.1989 по 11.02.1991, з 12.02.1991 по 31.08.1998, з 01.09.1998 по 19.11.1999 до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. 
Таким чином, з наведених норм законодавства та досліджених обставин справи не може бути встановлено протиправності в діях Головного управління щодо відмови позивачу у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дії Головного управління є правомірними, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та не підтверджені будь-якими доказами.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало до суду копію пенсійної справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .
13.01.2023 року позивачу була призначена пенсія за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно із трудової книжки загальний страховий стаж станом на день призначення пенсії ОСОБА_1 склав 41 рік 7 місяців 2 дні, з них спеціальний трудовий стаж за вислугою років, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» склав 37 років 2 місяці.
Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії від 12.01.2026 року № 246 з необхідним пакетом документів.
16.01.2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (рішенням № 046050015266 відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні до педагогічного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років - періодів роботи в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки: з 22.09.1989 р. по 11.02.1991 р. на посаді інструктора, з 12.02.1989 р. по 31.08.1998 р. на посаді керівника гуртка, з 01.09.1998 р. по 19.11.1999 р. на посаді керівника театру мод (спеціальний стаж за вислугою років - 10 років 1 місяць 29 днів)
Відмова обґрунтована тим, що періоди роботи позивача не відносяться до педагогічного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років та відповідно відмовлено у виплаті грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій.
Не погоджуючись з відмовою відповідача зарахувати до страхового стажу роботу позивача викладача у позашкільних навчальних закладах та виплатити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 року (далі – Порядок № 1191) до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 3, ст. 10), що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909. 
Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. 
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення. 6.13. Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII (чинного до 28 вересня 2017 року) (далі - Закон №1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. 
Відповідно до записів №№ 12-15 трудової книжки ОСОБА_1 від 11.09.1980 серії НОМЕР_3 , позивач у межах спірного періоду працював на таких посадах:
-з 22.09.1989 р. по 11.02.1991 р. — працювала інструктором в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки;
-з 12.02.1991 р. по 31.08.1998 р. — працювала керівником гуртка в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки;
-з 01.09.1998 р. по 19.11.1999 р. — працювала керівником театру мод в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки.
Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - не менше 30 років.
Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язане із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на посадах в закладах та установах державної та комунальної форми власності, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України, та виходу на пенсію саме з цих посад, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІУ будь-якого іншого виду пенсії.
Статтею 29 Закону № 1060-ХП передбачено, що структура освіти включає дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; самоосвіту.
Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону № 1060-ХП до позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.
Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про позашкільну освіту» № 1841-ІІІ передбачено, що позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати, зокрема, у формі у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433 «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» затверджено такі типи позашкільних навчальних закладів, як центри, палаци, будинки, клуби художньої творчості дітей, юнацтва та молоді, художньо-естетичної творчості учнівської молоді, дитячої та юнацької творчості, естетичного виховання, клуби еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді, станція юних натуралістів, клуби науково-технічної творчості учнівської молоді, станція юних техніків.
Відповідно до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909, відносяться позашкільні навчальні заклади: директори, їх заступники з навчально- виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Виходячи з системного аналізу наведених законодавчих та нормативно-правових актів можливо прийти до висновку, що посада інструктора, керівника гуртка, керівника театру в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки, на яких позивач працювала з 22.69.1989 роки по 19.11.1999 рік відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа№ 876/5312/17). Верховного Суду від 13,02.2019 (справа№ 233/4308/171.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періодів роботи на посадах педагогічних працівників з 22.09.1989 року до 19.11.1999 рік. 
Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 16.01.2026 р. № 046050015266 є протиправним та підлягає скасуванню.
Зважаючи на наведені вище положення законодавства, суд вважає, що період роботи позивача з 22.09.1989 по 11.02.1991 – на посаді інструктора в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки, з 12.02.1991 по 31.08.1998 – на посаді керівника гуртка в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки, з 01.09.1998 по 19.11.1999 на посаді керівника театру мод в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки повинні зараховуватись до спеціального страхового стажу роботи на посадах, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і який у сукупності становить понад 30 років, що відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV надає право їй на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 дійшов висновку, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.
Також, Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінлян (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказано, що орган влади, зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документ пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а в конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе рішення особи повинно бути вмотивованим.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язати пенсійний орган призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
Відтак виключно до компетенції Пенсійного фонду відноситься призначення пенсії, позаяк суд не може своїм рішенням втручатись в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо прийняття ним рішень, тому позовна вимога в цій частині не підлягають задоволенню.
З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (Код ЄДРПОУ: 21390940 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 12.01.2026 р. № 246 про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд звертає увагу, що повноваження щодо розгляду заяви від 12.01.2026 р. № 246 ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», були делеговані відповідачу 2, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її перерахунку залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись ГУ ПФУ в Дніпропетровській області після отримання від ГУ ПФУ в Чернігівській області рішення про зарахування відповідного стажу позивача, призначення та виплати грошової допомоги та матеріалів пенсійної справи.
Разом з цим, суд зазначає, що оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено ГУ ПФУ в Чернігівській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення грошової допомоги.
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п. 1, 3 ч. 2ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відтак даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1331,20 грн, що документально підтверджується квитанцією № 3880-0048-5184-5168 від 07.04.2026 року.
Враховуючи задоволення основної позовної заяви позивача суд вважає за можливе присудити всі здійснені позивачем документально підтверджених судових витрат з Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (Код ЄДРПОУ: 21390940 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А) 
Керуючись ст. 139, 143, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Код ЄДРПОУ: 21910427 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (Код ЄДРПОУ: 21390940 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А, код ЄДРПОУ: 21390940) від 16.01.2026 № 046050015266 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 22.09.1989 по 11.02.1991 – на посаді інструктора в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки, з 12.02.1991 по 31.08.1998 – на посаді керівника гуртка в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки, з 01.09.1998 по 19.11.1999 на посаді керівника театру мод в Криворізькому палаці культури працівників народної освіти та науки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (Код ЄДРПОУ: 21390940 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 12.01.2026 р. № 246 про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (Код ЄДРПОУ: 21390940 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук