Номер провадження 2-др/754/75/26
Справа №754/21090/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

14 травня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Сенюти В.О.,
секретаря судового засідання - Каба А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Величко Лариси Петрівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівельник-20» про поділ спільного майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29.04.2026 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ЖБК «Суднобудівельник-20» про поділ спільного майна подружжя - задоволено. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 , право власності на частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., визнано за ОСОБА_2 , право власності на частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м, та вирішено питання щодо стягнення судового збору.
04.05.2026 представник ОСОБА_1 - адвокат Величко Л.П. подала заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, яка обгрунтована тим, що до позову було долучено договір про надання правничої допомоги №1 від 22.09.2025 та Додаткову угоду №2 від 01.12.2025. Відповідно до умов додаткової угоди № 2: Клієнт зобов`язується сплатити Виконавцю фіксований гонорар у розмірі 40000,00 грн за надання правничої допомоги (юридичних послуг) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Водночас, представник ОСОБА_2 - адвокат Асауляк О.Г у поданому відзиві, просила відмовити позивачу щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки відповідач має пенсійне посвідчення за віком, 3 групи, загальне захворювання, має посвідчення яке дає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та враховуючи, що заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача є непідтвердженим. 
Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяв про ухвалення додаткового рішення повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява адвоката Величко Л.П., відповідно до якої представник просить здійснювати розгляд заяви у її відсудність.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29.04.2026 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ЖБК «Суднобудівельник-20» про поділ спільного майна подружжя - задоволено. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 , право власності на частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., визнано за ОСОБА_2 , право власності на частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м. Вирішено питання про стягнення судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1,2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Водночас за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно позовної заяви ОСОБА_1 , адвокатом Величко Л.П. вказано про те, що попередня орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 40000,00 грн. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_1 - адвокатом Величко Л.П. надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, договір про надання правничої допомоги № 1 від 22.09.2025, додаткову угоду № 2 від 01.12.2025 до договору про надання правничої допомоги № 1 від 22.09.2025, акт про надання та прийняття правничої допомоги від 01.05.2026.
Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги № 1: Сторони домовились, що гонорар за Договором та розміри оплати за конкретні дії Адвоката Бюро, які надаються на підставі даного Договору, визначаються в Додаткових угодах (п.п. 3.1. п. 3).
01.12.2025 між позивачем та АБ «Лариси Величко» укладено Додаткову угоду № 2 від 01.12.2025 до Договору, якою врегульовано порядок обчислення, строки, форма, склад та вартість надання правничої допомоги у даній справі.
Відповідно до умов Додаткової угоди № 2: Виконавець надає Клієнту правничу допомогу (юридичні послуги) під час розгляду в суді першої інстанції позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, що подається до Деснянського районного суду міста Києва. Клієнт, у свою чергу зобов`язуються сплатити гонорар за правничу допомогу (юридичні послуги) (п. 1).
Клієнт зобов`язується сплатити Виконавцю фіксований гонорар у розмірі 40000,00 грн за надання правничої допомоги (юридичних послуг) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя (п.п. 2.1. п. 2).
Гонорар сплачується Клієнтом протягом 10 (десяти) календарних днів з дати ухвалення рішення суду першої інстанції, незалежно від набрання ним законної сили. Оплата здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця. Розмір гонорару, визначений у цій Додатковій угоді, є фіксованим (п.п. 2.2. п. 2).
Згідно акту № 1 про надання правничої допомоги від 01.05.2026 загальна вартість послуг становить 40000,00 грн. за підготовку, подання до Деснянського районного суду міста Києва позовної заяви про поділ спільного майна подружжя з наступним представництвом інтересів у справі. 
Щодо аргументів представника відповідача стосовно того, що витрати позивачки на правову допомогу не підтверджені належними доказами, то суд зауважує, що сама лише незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви позивачки про розподіл судових витрат, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини шостої статті 137 ЦПК України.
Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи, відтак звільняється від сплати заявлених витрат, суд до уваги не приймає, оскільки не відповідає положенню ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".
Крім того, враховуючи те, що справа стосувалась поділу майна подружжя, а також висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29.01.2025 у справі № 600/3723/24, суд приходить до висновку, що наявність у відповідача статуса учасника бойових дій не звільняє останнього від сплати витрат на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Тобто, необхідно оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, а й того, чи була їх сума обґрунтованою.
Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу: при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Враховуючи положення п. 2.1. додаткової угоди № 2 від 01.12.2025, укладена між позивачкою та адвокатом Величко Л.П. та визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що зазначений розмір витрат у розмірі 40000,00 грн. не є співмірним із складністю справи та наданою адвокатом правничою допомогою. 
Відтак, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 становить 20000,00 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Величко Лариси Петрівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 754/21090/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівельник-20» про поділ спільного майна подружжя.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. 
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівельник-20», код ЄДРПОУ 22893270, адреса місцезнаходження: м.Київ, Бальзака Оноре де, буд.84-А.
Повний текст додаткового рішення складено - 14.05.2026.
Суддя      В.О.Сенюта