УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року
м. Київ
справа № 178/370/22
провадження № 51-2892 зво 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року та постанови Верховного Суду від 31 березня 2026 року за виключними обставинами,
встановив:
За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 років; за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначено остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 25 червня 2025 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року - без змін.
Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду постановою від 31 березня 2026 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року - без зміни.
До Верховного Суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року та постанови Верховного Суду від 31 березня 2026 року за виключними обставинами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 463 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Отже, Верховний Суд не може здійснювати перегляд рішень першої та апеляційної інстанцій за виключними обставинами, тому доводи засудженого в цій частині не підлягають розгляду.
У той же час, перевіривши подану заяву, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Разом з тим наведені положення передбачають можливість такого перегляду судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються: 
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Згідно зі ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Водночас доводи заяви засудженого ОСОБА_4 зводяться до незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження стосовно нього та ухваленими у ході розгляду судовими рішеннями. Жодних підстав для перегляду судових рішень за виключними обставинами з урахуванням вимог ст. 459 КПК України у заяві не наведено.
Разом з тим Верховний Суд наголошує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення, що відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішенням Європейського суду з прав людини щодо офіційного їх тлумачення.
Варто зауважити, що відповідно до змісту КПК України, можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою одних і тих же судових рішеньне передбачено.
Конституційний Суд України Рішенням № 8-рп/2010 від 11 березня 2010 року встановив, що визначення в положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства «забезпечення … касаційного оскарження рішення суду» у системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 8, ст. 125 Основного Закону означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.
Втім, як убачається з матеріалів провадження, постановою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 березня 2026 року прийнято остаточне рішення за результатами перегляду касаційної скарги на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року стосовно ОСОБА_4 .
З огляду на викладене, повторний перегляд судових рішень стосовно ОСОБА_4 у касаційному порядку виключається.
Враховуючи, що в заяві засудженого ОСОБА_4 відсутні підстави для перегляду постанови Верховного Суду від 31 березня 2026 року за виключними обставинами, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження.
Керуючись ст. 459, ч. 2 ст. 464 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025 року та постанови Верховного Суду від 31 березня 2026 року за виключними обставинами відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3