СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 р. Справа № 480/9403/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 08.10.2025 №184050006648 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 ,
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до заяви про перехід на інший вид пенсії від 01.10.2025 відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
Вимоги мотивовані тим, що чоловіку позивача - ОСОБА_2 , за життя з 2024 року була призначена пенсія по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та він мав статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, також був особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської АЕС.
Після смерті чоловіка у січні 2025 року, позивачу з червня 2025 року було призначено пенсію за віком з відміткою, що вона є членом сім`ї годувальника, померлого внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме свого чоловіка, з яким перебувала у шлюбі, проживала однією сім`єю. 
У подальшому позивач звернулася із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, втім рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області їй було відмовлено, не погоджуючись з яким, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Позовна заява була розподілена автоматизованою системою комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судді Кравченку Є.Д. Втім на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 №278 було здійснено повторний автоматичний розподіл справи та цю справу 17.12.2025 розподілено судді Шевченко І.Г., ухвалою якої від 19.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, цією ухвалою у відповідачів витребувано додаткові докази у справі, у зв`язку з не наданням яких такі докази витребувано повторно ухвалою суду від 21.01.2026, та які надані на виконання вимог суду.
Відповідачі подали відзиви на позовну заяву, в яких заперечували проти задоволення позовних вимог.
Так, вказали, що відповідно до частини 3 ст.45 Закону 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Статтею 26 Закону 1058-IV визначено, що для осіб які набули право на призначення пенсії у 2024 році пенсійний вік становить 60 років за наявності страхового стажу 31 рік.
За матеріалами поданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку встановлено, що страховий стаж позивача становить 28 років 01 місяць 12 днів.
Таким чином відсутні підстави для переведення позивача на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Окремо представник ГУ ПФУ в Сумській області у поясненні щодо стягнення судового збору вказав, що згідно ст.73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Тому враховуючи заборону використовувати кошти Пенсійного фонду на цілі, не передбачені пенсійним законодавством, та відсутність рахунків в органах Казначейства вважаємо правильним відшкодувати понесені судові витрати позивача за рахунок Державного бюджету України.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як вбачається з позову та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданим Алтинівською сільською радою Кролевецького району Сумської області 08.08.1981 року (а.с.17).
При цьому ОСОБА_2 мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1990 році 1 категорії, був особою з інвалідністю ІIІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської АЕС, з 2024 року перебував на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ). Вказане підтверджується копіями посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорія (а.с.47), посвідчення особи з інвалідністю 3 групи - інваліда війни (а.с.48), копією протоколу про перерахунок пенсії від 28.02.2024 (а.с.55-56).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 14.01.2025 року складено актовий запис №31, та підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Кролевецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 січня 2025 року (а.с.18).
Постановою 12 Регіональної військово-лікарської комісії №2025- 0415-0840-2327-0 від 15.04.2025 від 15.04.2025 встановлено захворювання особи, звільненої з військової служби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - «Застійна серцева недостатність. Атеросклеротична хвороба серця», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 14.01.2025 Кролевецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; Лікарським свідоцтвом про смерть від 09.01.2025 №19, виданим КНП КМР Конотопська ЦРЛ; військово-медичними та іншими медичними документами - захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані з виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.58-59).
Судом також встановлено, що до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , позивач – ОСОБА_1 , дійсно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Алтинівського старостинського округу Кролевецької міської територіальної громади Конотопського району Сумської області від 18.11.2025 №350 (а.с.19).
Своєю чергою, позивачу після досягнення нею пенсійного віку у 60 років було призначено з 13.06.2025 пенсію за віком на підставі п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV як дружині військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Згідно протоколу про призначення пенсії позивачу, її страховий стаж становив 28 років 1 місяць 12 днів (а.с.99). 
01.10.2025 позивач звернулася до відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перехід на інший вид пенсії – у разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) (а.с.82).
Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого від 08.10.2025 №184050006648 відмовлено позивачу в переході з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Зокрема вказано, що статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV визначено, що для осіб які набули право на призначення пенсії у 2024 році пенсійний вік становить 60 років за наявності страхового стажу 31 рік.
В ході аналізу поданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку встановлено, що страховий стаж заявниці становить 28 років 01 місяць 12 днів (а.с.16, 84).
Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд вказує наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ст.10 Закону № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.
Отже, Законом № 1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Частиною 3 цієї же статті передбачено можливість переведення з одного виду пенсії на інший з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Нормами частини першої статті 36 Закону №1058-IV, у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
При цьому частиною 2 статті 36 Закону №1058-IV передбачено, що непрацездатними членами сім`ї, зокрема, вважаються чоловік (дружина), якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 36 Закону №1058-ІV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до приписів частини 1 статті 38 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що пенсія, у зв`язку з втратою годувальника дружині (чоловіку) померлого годувальника може бути призначена за наявності дотримання одночасно декількох умов:
- є непрацездатною у розумінні частиною 2 статті 36 Закону №1058-IV , тобто, якщо є особою інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;
- перебування на утриманні годувальника;
- наявність у годувальника на день його смерті страхового стажу.
У цій справі не заперечується наявний страховий стаж годувальника чи перебування позивача на утриманні на день його смерті. При цьому судом також встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 досягла віку у 60 років, та їй було з 13.06.2025 було призначено пенсію за віком (а.с.99). 
Втім ГУ ПФУ в Полтавській області, відмовляючи рішенням від 08.10.2025 у призначенні позивачу пенсії у разі втрати годувальника, підставою для відмови визначає те, що згідно ст.26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 року, у той час як позивач має 28 років 01 місяць та 12 днів страхового стажу. Наявний стаж позивача в обсязі 28 років 01 місяць та 12 днів сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи (а.с.99-100).
Втім суд не погоджується з такими доводами ГУ ПФУ в Полтавській області з огляду на таке.
Як вже зазначено вище, однією з умов призначення пенсії дружині померлого чоловіка, у зв`язку з втратою годувальника є, серед іншого досягнення дружиною пенсійного віку.
Так, статтею 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Отже, саме 60 років визначається, як загальний пенсійний вік як для чоловіків, так і для жінок. 
При цьому дійсно, відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Втім виходячи із системного аналізу норм статті 36 та статті 26 Закону № 1058-ІV у їх взаємозв`язку для визначення умов призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, умовою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є саме загальний пенсійний вік, передбачений статтею 26 цього Закону, тобто 60 років. 
Щодо страхового стажу, передбаченого в статті 26 закону, за наявності якого може призначатися пенсія за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV та необхідність наявності якого вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, є то наявність такого стажу є у м о в о ю призначення саме пенсії за віком, тим паче яка позивачу вже була призначена.
Враховуючи викладене, суд вважає помилковою прив`язку для цілей призначення пенсії у разі втрати годувальника до наявності страхового стажу, необхідного саме для пенсії за віком, при тому, що заявник, якому і так вже була призначена пенсія за віком, просить призначити їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а не пенсію за віком. 
Натомість, умов призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначають, що саме годувальник, а не особа, що перебуває на утриманні, повинна мати відповідний страховий стаж.
Формулювання в нормі закону відсилки до статті 26 Закону, на переконання суду, вимагає саме дотримання віку (непрацездатності) за цією статтею, а не страхового стажу, що є логічним при питанні призначенні пенсії по втраті годувальника. При цьому доводи відповідача-1 мали б бути враховані у разі формулювання в цій нормі прив`язки не лише до віку, а до віку та стажу, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV, чого вона не містить.
Питання ж наявності саме у позивача необхідного їй для призначення пенсії страхового стажу вирішувалося при призначення їй пенсії за віком та не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії у разі втрати годувальника, що, у свою чергу, як вказувалось вище, не є умовою призначення такого виду пенсії (у разі втрати годувальника).
Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як дружина померлого годувальника на час звернення до відповідача із заявою про переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника досягла 60-річного віку, тобто віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV для призначення пенсії.
При цьому приписами статті 54 Закону №796-XII визначено особливості призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зокрема, відповідно до ч. 1 статті 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Тобто, вказаною нормою передбачено право на призначення пенсії по втраті годувальника лише для осіб, які втратили годувальника, віднесеного до категорії 1 учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що саме у відповідності до ст.54 Закону №796-ХІІ позивач 01.10.2025 звернулася до територіального відділення Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - чоловіка ОСОБА_2 .
Також матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1990 році 1 категорії, був особою з інвалідністю ІIІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської АЕС, а з 2024 року перебував на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 796-ХІІ (а.с.47-48, 55-56).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника – ОСОБА_2 , відповідно до ст.54 Закону №796-ХІІ, а тому рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 08.10.2025 №184050006648 про відмову позивачу у призначенні такої пенсії є необґрунтованим, прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому таке рішення не відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати таке рішення, та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області призначити позивачу з 01.10.2025 пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 відповідно до ст.54 Закону №796-ХІІ.
Щодо територіального органу ПФУ, якого належить зобов`язати відновити порушене право позивача, суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Заяву позивача від 01.10.2025 за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ в Полтавській області, яке за наслідками її розгляду прийняло оскаржуване рішення від 08.10.2025.
Отже, оскільки право позивача на призначення пенсії порушило ГУ ПФУ в Полтавській області, саме цей територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності належить зобов`язати відновити порушене право позивача.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23.
Визначаючись із датою призначення пенсії, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Днем подання відповідної заяви позивачем у спірних відносинах є 01.10.2025 (а.с.82). 
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34,м. Полтава,Полтавська область,36000, код ЄДРПОУ 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.С.Бандери, буд.43, код ЄДРПОУ 21108013) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.10.2025 №184050006648 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 01.10.2025 пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 , відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.05.2026.

Суддя   І.Г. Шевченко