Справа № 203/4513/25
1-кп/0203/1069/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі: 
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро, в порядку дистанційного судового провадження, кримінальне провадження № 12025042110001450, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2025 року за обвинуваченням: 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир Житомирської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді курсанта 3 навчального взводу 5 навчальної роти 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого, останні рази:
- 12.06.2024 Богунським районним судом м. Житомира за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2024 засудженому ОСОБА_3 замінено несплачену суму штрафу, призначену вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2024, на покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин;
- 04.07.2024 Корольовським районним судом м. Житомир за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70, 59-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців; Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.12.2025 постановлено вирок Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2024, з урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2024, та вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 04.07.2024, ухвалені стосовно ОСОБА_3 , - виконувати самостійно;
- 10.10.2024 Богунським районним судом м. Житомир за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки 6 місяців. Вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 04.07.2024, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців, ухвалено виконувати самостійно,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186  КК України,

за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді 
курсанта 3 навчального взводу 5 навчальної роти 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , 25 травня 2025 року, близько 04:22 годин, рухаючись по проспекту Дмитра Яворницького, проходячи повз будинок №113 у м. Дніпро, побачив потерпілого ОСОБА_6 та у останнього виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 усвідомлюючи, про те що на час вчинення вказаного злочину воєнний стан в Україні було введено 24.02.2022 року Указом Президента України від 24.02.2022 року №64\2022 та після чого воєнний стан неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 16.04.2025 № 4356-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строком на 90 діб, тобто до 07.08.2025 до 05 години 30 хвилин, які офіційно оприлюднені у встановленому законом порядку, у тому числі воєнний стан діяв і у день вчинення вказаного кримінального правопорушення.
25 травня 2025 року приблизно о 04 годині 22 хвилини рухаючись по проспекту Дмитра Яворницького, проходячи повз будинок №113 у м. Дніпро, усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_6 та штовхнувши останнього повалив на землю, після чого побачив у ОСОБА_6 в руках мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A02» моделі «SM-A022G», imei: НОМЕР_2 , а також сумку чорного кольору, одягнуту через плече, які визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Перебуваючи у тому ж місці, в той же день та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його злочинні дії є очевидними для ОСОБА_6 , відкрито шляхом ривку вирвав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A02» моделі «SM-A022G», imei: НОМЕР_2 , а також сумку чорного кольору, в середині якої знаходився гаманець з грошовими коштами у сумі 4000 гривень, 2 картки банку та пенсійне посвідчення.
Однак, потерпілий ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що належне йому майно було викрадене, тому з метою його повернення, розпочав усно висловлювати вимогу про повернення належного йому майна, на яку ОСОБА_3 не реагував.
В подальшому, ОСОБА_3 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а відкрито викрадений мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A02» моделі «SM-A022G», imei: НОМЕР_2 , вартістю 973 гривні 20 копійок, а також сумку чорного кольору, в середині якої знаходився гаманець з грошовими коштами у сумі 4000 гривень, 2 картки банку та пенсійне посвідчення, обернув у свою власність та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4973 гривні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини його вчинення так, як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що 25 травня 2025 року, близько 04.00 години, йшов по проспекту Дмитра Яворницького, та, проходячи повз будинок №113 у м. Дніпро, побачив невідомого чоловіка. Підійшов до нього ззаду, штовхнув на землю та забрав його мобільний телефон Самсунг, а також, сумку чорного кольору, всередині якої знаходився гаманець з грошовими коштами у сумі 4000 гривень, 2 картки банку та пенсійне посвідчення. Потерпілий вимагав повернути йому телефон та сумку, але він на це не реагував та пішов з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд. У скоєному щиро кається та просить суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про слухання справи без його участі, в якій вказав, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має та просить призначити йому покарання на розсуд суду.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, врахувавши заяву потерпілого, в якій він вказав, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої йому зрозумілі, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.
Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як тяжкий злочин, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, дане кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, визначеного йому за попереднім вироком суду, не одружений, не працевлаштований, є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, має намір у подальшому проходити військову службу, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, обставини, які обтяжують покарання – вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив злочинів, а також, думку прокурора та захисника щодо виду та міри покарання. 
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2024 року, з урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2024 року, вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 04.07.2024 року та вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10.10.2024 року, покарання за якими виконуються самостійно, а тому, призначає покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, визначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попередніми вироками до покарання, призначеного за даним вироком, у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, враховуючи, при цьому, встановлені п.п. а-1, г ч. 1 ст. 72 КК України правила складання покарань.
Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, а тому, строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з дня застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 30 травня 2025 року.
Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
До обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого у суду відсутні. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, а тому, може ухилятися від його відбування. 
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень п.п. а-1, г ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2024 року, з урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2024 року, вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 04.07.2024 року, вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10.10.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 30 травня 2025 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/23925-ТВ від 17.06.2025 року в розмірі 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Речові докази: 
-оптичний цифровий накопичувач (диск) з відеозаписом «Hр» DVD-R, 4.7 Gb; оптичний цифровий накопичувач (диск) з відеозаписом «Hр» DVD-R, зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12025042110001450.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. 
Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя   ОСОБА_1