Справа № 152/502/26
2/152/613/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

01 червня 2026 року  м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді – Роздорожна А.Г.
за участі секретаря судового засідання – Сербіної М.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу
за позовом адвоката Славінської Наталії Леонтіївни,
в інтересах ОСОБА_1 
до відповідача ОСОБА_2 
вимоги позивача: про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі
учасники справи не викликалися,
після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. Представник позивачки звернулася до суду з цим позовом та вказала, що позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27 травня 2012 року та від спільного поживання мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя в шлюбі у позивачки з відповідачем не склалося, тому на даний час вони однією сім`єю не проживають.Спільні діти сторін проживають з позивачкою.Відповідач ні під час спільного проживання, ні на даний час, коли сторони почали проживати окремо, добровільно коштів на утримання дітей не надає. Позивачка самостійно утримує малолітніх дітей та всі свої доходи витрачає на утримання себе та дітей. Наразі дохід позивачки становить в середньому 8000-9000 грн на місяць. Крім того, позивачка обробляє присадибну земельну ділянку, утримує домашніх тварин, за рахунок чого частково отримує необхідні продукти харчування для дітей у вигляді сезонних овочів та фруктів, м`ясних та молочних продуктів. На утримання дітей, яке полягає в придбанні сезонного та повсякденного одягу і взуття, білизни, предметів особистої гігієни, шкільного приладдя, продуктів
харчування, ліків, предметів для розумового розвитку позивачка витрачає понад 6000-
7000 грн, а решту, яка залишається від отриманого заробітку, витрачає на
придбання необхідних речей для себе.Син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2017 році переніс оперативне втручання через вроджену ваду серця, що підтверджується копією виписки з історії хвороби №1360, має хворобливий стан здоров`я, постійно
спостерігається у педіатра та кардіолога, інколи за призначенням сімейного лікаря
потребує медикаментозного лікування, у зв`язку із чим позивачка несе витрати, але
відповідач участі в цих витратах не приймає. Відповідач також не працює, працевлаштовуватися не бажає, а зароблені кошти від тимчасових підробітків витрачає на власні потреби та не приймає участі в матеріальному утриманні малолітніх дітей.Позивачка вважає, що з відповідача підлягають до стягнення аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 6000 грн щомісячно на кожну дитину, що гарантуватиме отримання дітьми надійного стабільного утримання з боку батька, внаслідок чого у повній мірі будуть забезпечені інтереси та матеріальне становище дітей для їх гармонійного розвитку. Представник позивачки просила стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 6000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн (а.с.1-7).
2. На підтвердження позовних вимог представник позивачки надала суду копію акту обстеження матеріально-побутових умов, копію виписки, копію витягу з реєстру територіальної громади, копію довідки, копії квитанцій, копію рахунку-фактури, копії свідоцтв про народження, копію свідоцтва про шлюб.
3. Відповідач ОСОБА_2 6 травня 2026 року подав до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, у якому позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що дійсно є батьком малолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із позивачкою. Водночас відповідач не погодився із заявленим позивачкою розміром аліментів по 6000 грн щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, а лише тимчасово підробляє, у зв`язку із чим не має фінансової можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Також зазначив, що позивачка у позовній заяві сама вказує на відсутність у нього офіційного працевлаштування. Відповідач вказав, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років станом на 2026 рік становить 3512 грн, а тому саме такий розмір аліментів на кожну дитину є для нього посильним та таким, який він зможе сплачувати. У зв`язку із наведеним відповідач просив позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 3512 грн щомісячно на кожну дитину, а в іншій частині позову відмовити. Крім того, вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 3000 грн визнав частково, погодившись із їх стягненням лише у розмірі 1500 грн. (а.с.47).
4. 12 травня 2026 року від представника позивачки - адвоката Славінської Н.Л. до суду надійшла відповідь на відзив, де вона зазначає, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, а тимчасово інколи підробляє, коли знайдеться робота. З наведеного можна зробити висновок, що відповідач отримує нестабільний дохід від тимчасових заробітків, але кошти витрачає на власні потреби: їжу і забезпечення умов для проживання. До того ж, жодних доказів на підтвердження того, що відповідач не має можливості працевлаштуватися, до відзиву останній не надав.Так, відповідач не надав доказів того, що він звертався до місцевої служби зайнятості у пошуках роботи, де б йому було відмовлено у працевлаштуванні, або до місцевого сільськогосподарського підприємства, що знаходиться на території с. Михайлівка - ПП «Золотий колос», де б йому також було відмовлено у працевлаштуванні. Крім того, відповідач не надав доказів того, що він непрацездатний чи має обмеження у певних видах праці, що могло б свідчити про неможливість працевлаштуватися. Позивачка вважає, що вимога про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі по 6000 гривень на кожну дитину є обґрунтованою та такою, що буде гарантувати дітям стабільне утримання з боку батька.Також, дана сума аліментів, дасть змогу позивачці покривати витрати на
особливі потреби дітей, яких з віком кожної дитини буде ставати все більше і більше:
музичну школу, спортивні секції, лікування сина, який має хворобливий стан
здоров`я, про що зазначено в позові та надано докази оперативного лікування дитини
і подальших потреб у постійному спостереженні за станом здоров`я дитини, про що
відповідач обізнаний, але оминув вказану обставину, обґрунтовуючи свої
заперечення щодо позову. Ствердження відповідача про те, що він лише інколи займається
підробітками, не підтверджує важкого матеріального стану відповідача, а підтверджує
його небажання звернутися в компетентні органи, які б допомогли в пошуках роботи,
або самому працевлаштуватися в місцевому сільськогосподарському підприємстві,
яке знаходиться на території села Михайлівка, або в сільськогосподарських
підприємствах в навколишніх селах Мурафської територіальної громади.
До того ж, відповідач у відзиві стверджує, що посильно для нього та наявні
фінансові можливості сплачувати аліменти в розмірі 3512 грн на кожну дитину,
тобто в розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину, що встановлений на 2026
рік. Вказана обставина, на переконання позивачки, підтверджує той факт, що
відповідач працездатний та має доходи, які приховує як від неї, так і від Суду, так як
доказів, які б підтверджували його доходи у певному розмірі на місяць до відзиву не
надав, тоді як позивачка додала докази свого заробітку щомісяця і щомісячних
витрат на дітей.Разом з тим, розмір прожиткового мінімуму в сумі 3512 грн.
встановлений на 2026 рік, як зазначив у відзиві відповідач, змінюється щороку, що змусить позивачку додатково звертатися до Суду з позовом про зміну розміру аліментів, або з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей, що не вирішить спір між сторонами, тоді як
позовна вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі
по 6000 грн на кожну дитину щомісячно, покликана вирішити спір між
сторонами до досягнення дітьми сторін повноліття на потреби в щоденному
повноцінному харчуванні, періодичному придбанні одягу, взуття,
щоденному догляді за станом здоров`я, чим щоденно переймається саме
позивачка (а.с.50-52).
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
5. Одночасно з позовною заявою, представник позивачки подала клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та заяву про заочний розгляд справи, у якій просила у випадку виникнення умов, передбачених частиною 1 статті 280 ЦПК України, здійснювати заочний розгляд вказаної справи (а.с.19, 23).
6. 6 травня 2026 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 47).
7. 12 травня 2026 року від представника позивачки – адвоката Славінської Н.Л. надійшла відповідь на відзив (а.с.50-52).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
8. Ухвалою судді від 15 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 7 травня 2026 року відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачці та відповідачу строк до 21 травня 2026 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.44).
9. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.
10. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, сторони уклали шлюб 27 травня 2012 року та зареєстрували його у виконкомі Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис №02 (а.с.32).
11. Відповідно до копій свідоцтв про народження, сторони є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30-31).
12. Згідно з копією акта обстеження матеріально-побутових умов від 24 березня 2026 року, складеного комісією у складі депутата по Клекотинському старостинському округу Копери М.І. та жителів села ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , позивачка ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані у АДРЕСА_1 , проте фактично проживають у АДРЕСА_2 (а.с.9).
13. З копії виписки з історії хвороби №1360 Державної установи «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» вбачається, що син сторін ОСОБА_3 , у віці 2 роки 6 місяців перебував на стаціонарному лікуванні з 19 по 28 квітня 2017 року із діагнозом вроджена вада серця та переніс оперативне втручання (а.с. 10-11).
14. Відповідно до копії витягів з реєстру територіальної громади та довідки про реєстрацію місця проживання, позивачка і малолітні діти сторін зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.12-13, 15).
15. Копією квитанції підтверджується подання позивачкою ОСОБА_1 податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця за 2025 рік, яка доставлена до ГУ ДПС у Вінницькій області, Жмеринської ДПІ та прийнята контролюючим органом. З поданої декларації вбачається, що ОСОБА_1 у 2025 році перебувала на спрощеній системі оподаткування, у таблиці також зазначено щомісячний дохід у розмірі 8000 грн та нарахування єдиного внеску за ставкою 22 %, а загальна сума доходу за 2025 рік становить 96 000 грн (а.с.20-22). 
16. З копії рахунку-фактури №6622985*96*25*3*1853714 вбачається, що позивачкою на 1824 грн придбано дітям речі, зокрема, куртку, чоботи, сумку (а.с.27).
17. Також, позивачкою долучено квитанції на суми 701 грн, 454 грн, 541 грн та 5300 грн щодо придбання дітям продуктів, ліків, одягу, купівлі телефону (а.с.37-38).
18. Крім того, судом встановлено, що в провадженні судді Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровського І.В. перебуває позовна заява про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.33).
19. Відповідач офіційно не працевлаштований, отримує доходи від тимчасових заробітків. Таким чином, з огляду на досліджені судом обставини, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси та утримання дітей, тобто може надавати допомогу на їх утримання, проте від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється, оскільки, як вбачається з позовної заяви та досліджених у справі доказів, переважний обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням дітей – ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , покладено на позивачку ОСОБА_1 , що ставить останню в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови. 
20. Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які вона посилається в підтвердження своїх вимог, а саме ненадання відповідачем належної матеріальної допомоги на утримання спільних малолітніх дітей. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення аліментів.
V. Оцінка Суду.
21. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття.
22. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
23. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
24. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
25. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що у 2026 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2817 грн, від 6 до 18 років – 3512 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості дитини з метою забезпечення гармонійного розвитку.
26. Згідно з частиною першою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
27. Згідно з частиною першою статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
28. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
29. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
30. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
31. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
32. Суд вважає, що позивачка не надала суду доказів на обгрунтування позовних вимог, а саме що відповідач має можливість надавати кошти на утримання дітей саме в розмірі по 6000 грн щомісячно на сина та дочку, оскільки діти вже частково перебувають на утриманні матері. Окрім цього, позивачка не зазначила, яку суму грошових коштів в сукупності вона витрачає на утримання кожної дитини, не підтвердила такі витрати відповідними доказами. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При цьому, суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей, яких він утримує, не має (відомості протилежного до суду не подав).
33. Тому керуючись принципами розумності, законності та справедливості, Суд знаходить підстави для задоволення позову частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 4000 грн на кожну дитину. За умови надання позивачкою грошового утримання дітям в такому ж розмірі, діти отримуватимуть від обох батьків матеріальне утримання, що буде цілком достатнім для їх гармонійного розвитку.
34. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.
VI. Розподіл судових витрат.
35. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
36. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
37. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.
38. Згідно з частинами першою та шостою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
39. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
40. Суд зазначає, що розгляд справи було постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
41. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
42. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
43. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
44. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивачки надала суду копію договору про надання правової (правничої) допомоги №20/3-2/26 від 20 березня 2026 року, копію розрахунку витрат на правничу допомогу, копію платіжної інструкції на суму 3000 грн.
45. Таким чином встановлено, що позивачкою понесені судові витрати за надання правової допомоги. Проаналізувавши надані представником позивачки документи, що підтверджують витрати позивачки на правову допомогу у цій справі, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності, суд вважає, що розмір вказаних витрат у сумі 3000 грн є цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
З цих підстав, Керуючись
статтями 137, 141, 259, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, на підставі статей 180, 182, 183, 191, 192 СК України, Суд, -
у х в а л и в :
1. Позов адвоката Славінської Наталії Леонтіївни, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі – задовольнити частково. 
2. Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 (чотири тисячі) грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31 березня 2026 року і до їх повноліття.
3. Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
4. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.
5. Рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.
На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).
Повне рішення суду складено 1 червня 2026 року.
Ім`я (найменування) сторін:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, паспорт № НОМЕР_1 , ід.№ НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , мешканка АДРЕСА_2 .
Представник позивачки: адвокат Славінська Наталія Леонтіївна, що знаходиться за адресою вул. Лесі Українки, 5а. м. Шаргород Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №001209, видане не підставі рішення Ради адвокатів Вінницької області від 20 серпня 2025 року №8/25, діє на підставі ордеру серії АВ №1286743 від 31 березня 2026 року.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, ід.№ НОМЕР_3 , зареєстрований мешканець АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА